ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року

справа № 638/5428/22
провадження № 22-з/818/19/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,
в с т а н о в и в:
У вересні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_3 – задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 96267,23 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 992,40 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 3500,00 грн.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 липня 2025 року заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Рудик І.І. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Постановою Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 червня 2025 року змінено в частині сум стягнення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2432,07 грн. Здійснено перерозподіл судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1426,08 грн.
01 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.
Заява мотивована тим, що 31.07.2023 року представником відповідача було подано до суду першої інстанції Заяву з додатком Квитанція про оплату за проведення експертизи в розмірі 6452 грн. 46 коп. 12.06.2025 року через електронний суд до Шевченківського районного суду м.Харкова представником відповідача було подано клопотання про розподіл судових витрат, в якому представник відповідача вказувала, що відповідач понесла витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15000 грн. Проте, апеляційним судом не було вирішено питання про стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу та витрати за проведення експертизи, які були понесені в суді першої інстанції
Просила ухвалити додаткове судове рішення у справі та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 15000,00 грн. та витрати за проведення експертизи в сумі 6452,46 грн.
Колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 березня 2023 року між адвокатом Лебединською І.С. та ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги. (Т.2, а.с. 39-43)
Згідно Додаткової угоди до договору про надання адвокатом правової допомоги від 14 березня 2023 року винагорода адвоката становить 15000,00 грн. та має бути сплачена до 19.03.2023 року. (Т.2, а.с. 44)
12.06.2025 ОСОБА_2 в особі адвоката Лебединської І.С. до суду першої інстанції подала заяву, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи, які складаються з витрат на правничу (правову) допомогу під час розгляду справи в розмірі 15000,00 грн., до якої додано договір про надання правничої допомоги від 22.04.2025 (Т.2, а.с. 49-52)
Також надано акт № 1 приймання-передачі правничої допомоги від 02 червня 2025 року за договором про надання правничої (правової) допомоги від 14 березня 2023 року, відповідно до якого адвокатом надано наступну правничу (правову) допомогу: підготовка адвокатського запиту вартістю 500 грн., підготовка заяви про перегляд заочного рішення- 4000 грн., підготовка відзиву на позов- 2000 грн., підготовка клопотання про призначення експертизи- 1500 грн., участь у судовому засіданні 07.04.2023- 1000 грн., участь у судовому засіданні 31.05.2023- 1000 грн. (а.с.53-54, том 2); та квитанцію №3 від 14.03.2023 про сплату послуг правничої (правової) допомоги на суму 10000 грн. (а.с. 57) і квитанцію №15 від 29.04.2025 про сплату послуг правничої (правової) допомоги на суму 5000 грн. (а.с. 58)
31.07.2023 представником ОСОБА_2 подано до суду першої інстанції заяву про понесені витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 6452,46 грн., до якої додано на підтвердження квитанцію від 28.07.2023 (а.с. 161-162, Т.1)
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис (детального опису робіт, виконаних адвокатом) лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункти 168-169 вказаної постанови).
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
Згідно з п.п. б п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: 4) резолютивної частини із зазначенням: б) нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.
За правилами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, Харківським апеляційним судом винесено постанову 19 листопада 2025 року, якою рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 червня 2025 року змінено в частині сум стягнення, однак вимога ОСОБА_2 щодо вирішення питання про стягнення з ОСОБА_5 на її користь судових витрат на правничу (правову) допомогу в сумі 15 000 грн. та витрат на проведення експертизи в розмірі 6452,46 грн., не вирішена.
Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково на 2,52%, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим, співмірним і пропорційним буде стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 14000 грн. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та 6452,46 грн. витрат на проведення експертизи, понесених в суді першої інстанції. 
Також 06 січня 2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якому просить змінити додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 09.07.2025 року у цивільній справі №638/5428/22, яким було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн.
Заява обгрунтована тим, що 19.11.2025 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; суд ухвалив рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 17.06.2025 року - змінити в частині сум стягнення; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2432,07 грн.; здійснити перерозподіл судового збору. Вважає, що з моменту прийняття постанови суду апеляційної інстанції додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Харкова по цивільній справі від 09.07.2025 року також підлягає зміні. Разом з тим, судом не було вирішено питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у зв`язку зі зміною судового рішення.
Враховуючи складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також те, що вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково на 2,52%, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, пропорційно задоволеним вимогам, в розмірі 403,20 грн. 
Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, колегія суддів стягує з ОСОБА_3 як зі сторони, на яку покладено більшу суму судових витрат на правничу допомогу, різницю судових витрат на користь ОСОБА_2 у розмірі 13596,80 грн. (14000 грн.- 403,20 грн.), звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Керуючись ст. ст. 141, 142, 270, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Заяви  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП – задовольнити.
Перерозподілити судові витрати сторін, понесені в суді першої інстанції, а саме: витрати ОСОБА_3 на правову допомогу, стягнуті додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Харкова від 09.07.2025 року; витрати ОСОБА_2 на проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 25460 від 10.04.2025; витрати ОСОБА_2 на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 13596,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 6452,46 грн. витрат на проведення експертизи, понесених в суді першої інстанції.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова