Справа номер 145/1625/25 
Провадження номер 2/145/161/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 селище Тиврів 

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І. І. 
за участю: секретаря судового засідання Коржан Н.М.,
представника позивача адвоката Лепетухи Я.В. (в залі суду)
представника відповідача Макаровця І.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ситківці Немирівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 

до 
Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця», адреса вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, ЄДРПОУ 40075815,

про стягнення заборгованості по виплатах на відшкодування шкоди, виплатах на сторонній догляд та виплатах на побутове обслуговування

ВСТАНОВИВ:

05.11.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана в його інтересах адвокатом Лепетухою Ярославою Валентинівною, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» про стягнення заборгованості по виплатах на відшкодування шкоди, виплатах на сторонній догляд та виплатах на побутове обслуговування, у якій позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 25.11.2025 просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» відповідача заборгованість із зазначених виплат за період з 01.08.2022 по 25.11.2025 в загальному розмірі 185621 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з нещасним випадком на залізниці позивач втратив кінцівки, через що став непрацездатним пожиттєво. 15 липня 2005 року Апеляційним судом Вінницької області було прийняте рішення, яким зобов`язано ДТГО «Південно-Західна залізниця» виплачувати позивачу ОСОБА_1 відшкодування втраченого заробітку з розрахунку 90% від мінімальної заробітної плати, на сторонній догляд — 50%, на побутове обслуговування – 25%.
Від дати ухвалення вказаного рішення заробітна плата в Україні збільшувалась, розмір відшкодування позивачу шкоди, завданої каліцтвом, підлягає збільшенню відповідно до збільшення розміру мінімальної заробітної плати, а у відповідача існує заборгованість. 
Так, позивач вказує, що відповідач фактично платив відшкодування основної шкоди (90%) в розмірі 3755 грн на місяць, виплат на сторонній догляд (50%) в розмірі 2086,50 грн на місяць, для побутових обслуговувань (25%) в розмірі 1043,25 грн на місяць.
Мінімальна заробітна плата в Україні з 01.08.2022 по 30.09.2022 становила 6500 грн/міс, з 01.10.2022 по 31.12.2022 — 6700 грн/міс, з 01.01.2023 по 31.12.2023 — 6700 грн/міс, з 01.01.2024 по 31.03.2024 — 7100 грн/міс, з 01.04.2024 по 31.12.2024 — 8000 грн/міс, з 01.01.2025 по 25.11.2025 — 8000 грн/міс.
Враховуючи викладене, позивач вважає, що йому недоплачено виходячи з мінімальної заробітної плати:
- 6500 грн: (5850-3755,7)+(3250-2086,5)+(1625-1043,25)=3839,55 грн;
- 6700 грн: (6030-3755,7)+(3350-2086,5)+(1675-1043,25)=3989,55 грн;
- 7100 грн: (6390-3755,7)+(3550-2086,5)+(1775-1043,25)=4269,55 грн;
- 8000 грн: (7200-3755,7)+(4000-2086,5)+(2000-1043,25)=5314,55 грн.
Таким чином, на думку позивача, недоплата в розрізі періодів складає: 08-09.2022: 2*3839,55=7679,10 грн; 10-12.2022: 3*3989,55=11968,65 грн; 2023: 12*3989,55=47874,60 грн; 01-03.2024: 3*4269,55=12808,65 грн; 04-12.2024: 9*5314,55=47830,90; 01-11.2025: 11*5314,55=58460,05 грн. Загальний розмір недоплати за 01.08.2022 - 25.11.2025: 185621,00 грн.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами заяв по суті справи.

20.11.2025 представником відповідача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачем визнається існування боргу за період з 01.10.2022 по 31.10.2025 в розмірі 54945,00 грн, з яких: по виплатам відшкодування шкоди — 29970,00 грн, сторонній догляд — 16650,00 грн, побутове обслуговування — 8325,00 грн. В обґрунтування відзиву зазначено, що за період з 01.08.2022 по 31.01.2023 позивачу відповідачем нараховано та сплачено 41312,70 грн (6885,45*6=41312,70). Крім того, у зв`язку із зміною мінімальної заробітної плати відповідачем було здійснено перерахунок належних позивачу виплат за період з 01.08.2022 по 31.01.2023 та доплачена різниця в сумі 23037,30 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 06.03.2023 № 128732.
Отже, у відповідача існує заборгованість перед позивачем за період з 01.10.2022 по 31.01.2023, яка складає різницю перерахунку між мінімальними заробітними платами 1320 грн (11055-10725=330*4=1320). 
З 01.02.2023 по 31.12.2023 мінімальна заробітна плата складала 6700,00 грн, відшкодування шкоди становило 6030,00 грн, виплати на сторонній догляд 3350,00 грн, побутове обслуговування 1675,00 грн. Загальна сума відшкодування за місяць становить 11055,00грн. За даний період борг становить 3630,00 грн (11055,00- 10725,00=330,00*11(місяців)=3630,00). 
З 01.01.2024 по 31.03.2024 мінімальна заробітна плата складала 7100,00 грн, відшкодування шкоди становило 6390,00 грн, виплати на сторонній догляд 3550,00 грн, побутове обслуговування 1775,00 грн. Загальна сума відшкодування за місяць становить 11715,00 грн. За даний період борг становить 2970,00 грн (11715,00- 10725,00=990,00*3(місяці)=2970,00). 
З 01.04.2024 по 31.12.2024 мінімальна заробітна плата складала 8000,00 грн, відшкодування шкоди становило 7200,00 грн, виплати на сторонній догляд 4000,00 грн, побутове обслуговування 2000,00 грн. Загальна сума відшкодування за місяць становить 13200,00 грн. За даний період борг становить 22275,00 грн (13200,00- 10725,00=2475,00*9(місяців)=22275,00). 
З 01.01.2025 по 31.10.2025 мінімальна заробітна плата складала 8000,00 грн, відшкодування шкоди становило 7200,00 грн, виплати на сторонній догляд 4000,00грн, побутове обслуговування 2000,00 грн. Загальна сума відшкодування за місяць становить 13200,00 грн. За даний період борг становить 24750,00 грн (13200,00- 10725,00=2475,00*10(місяців)=24750,00). 
До відзиву представником відповідача долучено таблицю щодо перерахунку відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки ОСОБА_1 та копії платіжних документів щодо перерахування ОСОБА_1 грошових коштів .

25.11.2025 представником позивача Лепетухою Я.В. через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до суду подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті на відшкодування шкоди, витрат на сторонній догляд та побутове обслуговування у загальному розмірі 185621,00 грн, яка розрахована за період з 01.08.2022 по 25.11.2025. 
25.11.2025 представником позивача ОСОБА_3 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до суду подано відповідь на відзив, відповідно до якого у відзиві відповідач надав квитанції про виплату певних сум (факт виплати не заперечується позивачем, навів зведену таблицю, визначив свій борг у розмірі 54945 грн. Однак, таблиця відповідача побудована з порушенням методики, встановленої судовим рішенням, оскільки:
1. об`єднує три окремі виплати в загальну суму, чого рішення суду не допускає;
2. використовує неправильну базову суму виплачених коштів -10725 грн, яка: не встановлена рішенням суду; не є базовою сумою 3755,70+2086,50+1043,25; не є результатом правильного перерахунку;
3. розраховує борг методом різниці між загальними сумами, що протирічить ст. 1208 ЦК України;
4. не подає помісячного розрахунку кожної з трьох виплат, хоча цього вимагає і суд, і закон.
Таким чином, сам факт здійснення виплат відповідачем позивач не заперечує, але заперечує правильність перерахунку, оскільки виплачуються суми, менші від належних за формулою суду.
Так, рішеннями Тиврівського районного суду 2019 та 2023 років підтверджено: відшкодування шкоди = 90% МЗП — 3755,70 грн; сторонній догляд = 50% МЗП — 2086,50 грн; побутове = 25% МЗП — 1043,25 грн.
Мінімальна заробітна плата в період після 01.08.2022 становила: 6500 грн (08-09.2022); 6700 грн (10.2022 — 12.2023); 7100 грн (01-03.2024); 8000 грн (04.2024 — 25.11.2025).
Розрахунок різниці за місяць:
- 6500 грн: (5850-3755,7)+(3250-2086,5)+(1625-1043,25)=3839,55 грн;
- 6700 грн: (6030-3755,7)+(3350-2086,5)+(1675-1043,25)=3989,55 грн;
- 7100 грн: (6390-3755,7)+(3550-2086,5)+(1775-1043,25)=4269,55 грн;
- 8000 грн: (7200-3755,7)+(4000-2086,5)+(2000-1043,25)=5314,55 грн.
Таким чином, на думку позивача, недоплата в розрізі періодів складає: 08-09.2022: 2*3839,55=7679,10 грн; 10-12.2022: 3*3989,55=11968,65 грн; 2023: 12*3989,55=47874,60 грн; 01-03.2024: 3*4269,55=12808,65 грн; 04-12.2024: 9*5314,55=47830,90; 01-11.2025: 11*5314,55=58460,05 грн. Загальний розмір недоплати за 01.08.2022 - 25.11.2025: 185621,00 грн, які представник позивача просить стягнути з відповідача. 

16.12.2025 представником відповідача Макаровцем Іллєю Валерійовичем через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме платіжного доручення від 05.12.2025 № 839101, яким підтверджено виплату позивачу грошових коштів за каліцтво в сумі 10725,00 грн за 11 місяць 2025 року.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 04.12.2025 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 13.01.2026.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому порядку, в судовому засіданні представлений адвокатом Лепетухою Я.В. 
Представник позивача адвокат Лепетуха Я.В. в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, заяві про зміну позовних вимог та відповіді на відзив.
Представник відповідача Макаровець І.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві. 

Заслухавши представників сторін, дослідивши заяви по суті справи та наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Положеннями ч. 1-3 ст. 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.
Частиною 1 статті 1202 ЦК України визначено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. 
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.07.2005 ДТГО "Південно-Західна залізниця" зобов`язано виплачувати ОСОБА_1 щомісячну суму втраченого заробітку з розрахунку 90% від мінімальної зарплати, 50% мінімальної зарплати на сторонній догляд та 25% на побутове обслуговування.
Дані виплати присуджено в зв`язку з каліцтвом, що було заподіяне ОСОБА_1 джерелом підвищеної небезпеки з вини ДТГО "Південно-Західна залізниця".
В подальшому рішеннями Тиврівського районного суду Вінницької області, зокрема від 13.10.2006, 30.06.2010, 22.10.2019, 01.02.2023, здійснювався перерахунок відшкодування шкоди ОСОБА_1 відповідно до зміни мінімальної заплати в Україні .
Зазначені обставини визнаються сторонами та, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. 
Відповідно до поданих до суду заяв по суті справи жодних спорів щодо вплачених ОСОБА_1 сум до 31.07.2022 не існує.
Водночас наявний спір щодо виплачених сум з 01.08.2022 по 25.11.2025. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, з урахуванням змінених позовних вимог, позивач та його представник вважають, що за вказаний період фактична сума недоплати складає 185621,00 грн. Згідно з контррозрахунком, наданим представником відповідача, заборгованість за період з 01.08.2022 по 31.10.2025 складає 54945,00 грн.
Вирішуючи даний спір суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до наданих представником відповідача платіжних доручень, списків згрупованих переказів АТ «Укрпошта» та фіскальних чеків АТ «Укрпошта» (а.с. 27-67, 97) відповідачем на рахунок позивача в період з серпня 2022 року по січень 2023 року щомісячно сплачувались кошти в розмірі 6885,45 грн, в період з лютого 2023 року по листопад 2025 року — в розмірі 10725 грн на місяць, відповідно до платіжного доручення № 128732 від 06.03.2023, списку згрупованих відправлень АТ «Укрпошта» за лютий № 30094 та фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 07.03.2023 відповідачем на рахунок позивача здійснено доплату в розмірі 23037,30 грн.
Отже, фактичний щомісячний розмір виплат, здійснених відповідачем на рахунок позивача, в період з серпня 2022 року по листопад 2025 року склав 10725 грн на місяць. Вказаний розмір виплат розраховний відповідно до мінімальної заробітної плати, встановленої на рівні 6500 грн, та включає виплати на відшкодування втраченого заробітку в розмірі 5850 грн, виплати на сторонній догляд в розмірі 3250 грн та виплати на побутове обслуговування в розмірі 1625 грн.
Факт здійснення зазначених виплат та їх розмір визнається стороною позивача.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» в період з 01.01.2022 по 30.09.2022 в Україні встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 6500 грн, в період з 01.10.2022 по 31.12.2022 – на рівні 6700 грн.
Розмір щомісячної виплати, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати, в період з 01.08.2022 по 30.09.2022 повинен становити 10725 грн, у т.ч.: виплати на відшкодування втраченого заробітку - 5850 грн (90% від 6500 грн), виплати на сторонній догляд - 3250 грн (50% від 6500 грн) та виплати на побутове обслуговування - 1625 грн (25% від 6500 грн). Відповідно до досліджених в судовому засіданні платіжних документів відповідачем за серпень та вересень 2022 року сплачено на рахунок позивача щомісячно 10725 грн. Загальний розмір зазначених виплат відповідає встановленому розміру мінімальної заробітної плати, а відтак за серпень-вересень 2022 року у відповідача перед позивачем заборгованість відсутня. 
Розмір щомісячної виплати, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати, в період з 01.10.2022 по 31.12.2022 повинен становити 11055 грн, у т.ч.: виплати на відшкодування втраченого заробітку - 6030 грн (90% від 6700 грн), виплати на сторонній догляд - 3350 грн (50% від 6700 грн) та виплати на побутове обслуговування - 1675 грн (25% від 6700 грн). Відповідно до досліджених в судовому засіданні платіжних документів відповідачем за жовтень-грудень 2022 року сплачено на рахунок позивача щомісячно 10725 грн, у т.ч. виплати на відшкодування втраченого заробітку - 5850 грн, виплати на сторонній догляд - 3250 грн та виплати на побутове обслуговування - 1625 грн. Отже, позивачем за вказаний період щомісячно не доплачувались виплати на відшкодування втраченого заробітку - 180 грн, виплати на сторонній догляд - 100 грн та виплати на побутове обслуговування - 50 грн, що разом становить 330 грн/місяць. Загалом за жовтень — грудень 2022 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 990 грн (3 місяці*330 грн), з яких заборгованість за: виплатами на відшкодування втраченого заробітку - 540 грн, виплатам на сторонній догляд - 300 грн та виплатам на побутове обслуговування - 150 грн.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» в період з 01.01.2023 по 31.12.2023 в Україні встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 6700 грн.
Розмір щомісячної виплати, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати, в період з 01.01.2023 по 31.12.2023 повинен становити 11055 грн, у т.ч.: виплати на відшкодування втраченого заробітку - 6030 грн (90% від 6700 грн), виплати на сторонній догляд - 3350 грн (50% від 6700 грн) та виплати на побутове обслуговування - 1675 грн (25% від 6700 грн). Відповідно до досліджених в судовому засіданні платіжних документів відповідачем за січень-грудень 2023 року сплачено на рахунок позивача щомісячно 10725 грн, у т.ч. виплати на відшкодування втраченого заробітку - 5850 грн, виплати на сторонній догляд - 3250 грн та виплати на побутове обслуговування - 1625 грн. Отже, позивачем за вказаний період щомісячно не доплачувались виплати на відшкодування втраченого заробітку - 180 грн, виплати на сторонній догляд - 100 грн та виплати на побутове обслуговування - 50 грн, що разом становить 330 грн/місяць. Загалом за січень — грудень 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 3960 грн (12 місяців*330 грн), з яких заборгованість за: виплатами на відшкодування втраченого заробітку - 2160 грн, виплатам на сторонній догляд - 1200 грн та виплатам на побутове обслуговування - 600 грн.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» в період з 01.01.2024 по 31.03.2024 в Україні встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 7100 грн, в період з 01.04.2024 по 31.12.2024 — на рівні 8000 грн. 
Розмір щомісячної виплати, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати, в період з 01.01.2024 по 31.03.2024 повинен становити 11055 грн, у т.ч.: виплати на відшкодування втраченого заробітку - 6390 грн (90% від 7100 грн), виплати на сторонній догляд - 3550 грн (50% від 7100 грн) та виплати на побутове обслуговування - 1775 грн (25% від 7100 грн). Відповідно до досліджених в судовому засіданні платіжних документів відповідачем за січень-березень 2024 року сплачено на рахунок позивача щомісячно 10725 грн, у т.ч. виплати на відшкодування втраченого заробітку - 5850 грн, виплати на сторонній догляд - 3250 грн та виплати на побутове обслуговування - 1625 грн. Отже, позивачем за вказаний період щомісячно не доплачувались виплати на відшкодування втраченого заробітку - 540 грн, виплати на сторонній догляд - 300 грн та виплати на побутове обслуговування - 150 грн, що разом становить 990 грн/місяць. Загалом за січень — березень 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 2970 грн (3 місяці*990), з яких заборгованість за: виплатами на відшкодування втраченого заробітку - 1620 грн, виплатам на сторонній догляд - 900 грн та виплатам на побутове обслуговування - 450 грн.
Розмір щомісячної виплати, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати, в період з 01.04.2024 по 31.12.2024 повинен становити 13200 грн, у т.ч.: виплати на відшкодування втраченого заробітку - 7200 грн (90% від 8000 грн), виплати на сторонній догляд - 4000 грн (50% від 8000 грн) та виплати на побутове обслуговування - 2000 грн (25% від 8000 грн). Відповідно до досліджених в судовому засіданні платіжних документів відповідачем за квітень-грудень 2024 року сплачено на рахунок позивача щомісячно 10725 грн, у т.ч. виплати на відшкодування втраченого заробітку - 5850 грн, виплати на сторонній догляд - 3250 грн та виплати на побутове обслуговування - 1625 грн. Отже, позивачем за вказаний період щомісячно не доплачувались виплати на відшкодування втраченого заробітку - 1350 грн, виплати на сторонній догляд - 750 грн та виплати на побутове обслуговування - 375 грн, що разом становить 2475 грн/місяць. Загалом за квітень — грудень 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 22275 грн (9 місяців*2475 грн), з яких заборгованість за: виплатами на відшкодування втраченого заробітку - 12150 грн, виплатам на сторонній догляд - 6750 грн та виплатам на побутове обслуговування - 3375 грн.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» в період з 01.01.2025 по 31.12.2025 в Україні встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 8000 грн.
Розмір щомісячної виплати, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати, в період з 01.01.2025 по 25.11.2025 повинен становити 13200 грн, у т.ч.: виплати на відшкодування втраченого заробітку - 7200 грн (90% від 8000 грн), виплати на сторонній догляд - 4000 грн (50% від 8000 грн) та виплати на побутове обслуговування - 2000 грн (25% від 8000 грн). Відповідно до досліджених в судовому засіданні платіжних документів відповідачем за січень-листопад 2025 року сплачено на рахунок позивача щомісячно 10725 грн, у т.ч. виплати на відшкодування втраченого заробітку - 5850 грн, виплати на сторонній догляд - 3250 грн та виплати на побутове обслуговування - 1625 грн. Отже, позивачем за вказаний період щомісячно не доплачувались виплати на відшкодування втраченого заробітку - 1350 грн, виплати на сторонній догляд - 750 грн та виплати на побутове обслуговування - 375 грн, що разом становить 2475 грн/місяць. Загалом за січень — листопад 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 27225 грн (11 місяців*2475 грн), з яких заборгованість за: виплатами на відшкодування втраченого заробітку - 14850 грн, виплатам на сторонній догляд - 8250 грн та виплатам на побутове обслуговування - 4125 грн.
Отже, судом встановлено, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за період з 01.08.2022 по 25.11.2025, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати у відповідних періодах, з урахуванням сплачених відповідачем на користь позивача коштів, становить 57420,00 грн, з яких заборгованість за: виплатами на відшкодування втраченого заробітку - 31320 грн, виплатами на сторонній догляд - 17400 грн та виплатами на побутове обслуговування - 8700 грн.
При цьому, суд звертає увагу, що розрахунок заборгованості, здійснений позивачем на підставі базових розмірів виплат до зміни мінімальної заробітної плати, встановлених рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.10.2019, та не враховує фактичні виплати, здійснені відповідачем на рахунок позивача з урахуванням збільшеного до 6500 грн розміру мінімальної заробітної плати. Враховуючи, викладене суд дійшов висновку про невірність розрахунку заборгованості, здійсненого стороною позивача. Водночас, здійснений відповідачем розрахунок заборгованості за серпень 2022 року — жовтень 2025 року відповідає встановленим судом обставинам даної справи.
З урахуванням викладеного змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» про стягнення заборгованості по виплатах на відшкодування шкоди, виплатах на сторонній догляд та виплатах на побутове обслуговування підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 3, 5, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість за виплатами на відшкодування втраченого заробітку, виплатами на сторонній догляд та виплатами на побутове обслуговування за період з 01.08.2022 по 25.11.2025 в загальному розмірі 57420 (п`ятдесят сім тисяч чотириста двадцять) грн 00 коп.
В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст судового рішення складено та проголошено 26 січня 2026 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ситківці Немирівського району Вінницької області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця», адреса вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, ЄДРПОУ 40075815

Суддя       Патраманський І. І.