Ярмолинецький районний суд Хмельницької області 

Справа № 689/1805/25 
2-а/689/2/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В., 
за участю: секретаря судового засідання – Лебеденко О.М.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Польового В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в селищі Ярмолинці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В позові зазначив, що 26 вересня 2025 року йому в додатку Приват24 прийшло повідомлення про блокування рахунків Городоцько-Ярмолинецьким відділом ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області. 30 вересня 2025 року у відділі ДВС йому надали копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 79197279 від 26.09.2025р., а також копію постанови № 4984 від 18 квітня 2025 року, яка винесена начальником Хмельницького РТЦКСП Волковським С.В., згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Копія протоколу йому не вручалася, дата розгляду справи не повідомлялася, відтак він був позбавлений права на судове оскарження постанови. Працівник ТЦК йому повідомив, що буде винесене усне попередження. Зазначив, що він не порушував законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, військового обліку. При складанні протоколу він пояснив працівнику ТЦК, що він стоїть на військовому обліку, дані оновив, поштового повідомлення про отримання повістки не отримував і від її отримання не відмовлявся. В нього наявна підстава для відстрочки – наявність матері інваліда 2 групи, він постійно отримує відстрочку від мобілізації, тому потреби в уточнені даних викликати його повісткою не було. Ствердив, що з аналізу примітки до статті 210 КУпАП випливає, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не настає у випадку, коли дані з Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами. Вважає зазначену постанову незаконною відповідно до наведеного ним законодавства.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову позивача. У відзиві зазначив, що ОСОБА_1 є особою, яка підлягає призову на військову службу під час мобілізації, проте скористався правом на відстрочку. Також він є особою, яка недобросовісно виконує свої обов`язки, передбачені законодавством про військовий обов`язок та мобілізації, оскільки відомості щодо стану здоров`я з метою визначення придатності до несення військової служби надав лише 19 травня 2025 року. 22 листопада 2024 року за адресою реєстрації позивача рекомендованим відправленням № 0610210408579 направлено повістку № 1351388 з вимогою з`явитися 8 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. На момент виклику у позивача були відсутні відомості про результати медичних оглядів. В порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та п. 2 ч. 1 дод. 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 у встановлений у виклику день і час не з`явився, причини неприбуття за повісткою не повідомив. 31 березня 2025 року за фактом неявки за викликом щодо ОСОБА_1 був складений протокол № 190 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 18 квітня 2025 року постановою № 4984 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно трекінгу поштового відправлення, адресованого ОСОБА_1 , та направленого за місцем його проживання, адресат відсутній за вказаною адресою. Листи, що повертаються з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини» - належно вручені. Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 800/547/17. Така ж позиція зазначена і апеляційним адміністративним судом у справі № 686/9612/25. Просив суд відмовити у задоволенні позову.
Позивач в судовому засіданні підтримав свою позовну заяву. Суду повідомив, що копію постанови від 18 квітня 2025 року він отримав в приміщенні державної виконавчої служби 30 вересня 2025 року. За цією адресою він проживав разом із сім`єю і жодних листів він не отримував, а також не було повідомлень про отримання поштових відправлень. Станом на кінець листопада 2024 року – початок грудня 2024 року в нього була оформлена відстрочка від мобілізації та він вчасно оновив свої дані. Просив поновити йому строк для оскарження спірної постанови та скасувати вищевказану постанову.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов. Суду пояснив, що його довірителя незаконно притягнути до адміністративної відповідальності, оскільки позивач повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував. У ОСОБА_1 є всі законні підстави для отримання відстрочки від мобілізації, чим він і скористався Так, представником відповідача не надано суду доказів порушення позивачем п. 41 Порядку. Зазначив, що постанова Великої Палати Верховного Суду не стосується даних правовідносин, адже у ній прокурор оскаржує притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Просив суд поновити позивачу строк на оскарження постанови, адже він його пропустив з поважних причин, оскільки лише 30 вересня 2025 року отримав копію постанови. Зазначив, що на момент направлення повістки ТЦК та СП позивач був відсутній за місцем свого проживання.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 26-30).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показала, що в період з 2020 року по 2025 рік вона працювала листоношею в селищі Ярмолинці АТ «Укрпошта». Зазначила, що в зону її обслуговування входила АДРЕСА_1 . Ствердила, що дійсно вона розносила повістки від ТЦК та СП громадянам, однак ОСОБА_1 рекомендований лист вручений не був, оскільки хвіртка до житлового будинку була зачинена. Вона виписала повідомлення «Ф-22» та залишила у хвіртці. Зазначила, що в довідці про причини повернення на рекомендованому листі вона позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» не ставила і підпис на цій довідці не її.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов слід задоволити повністю.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 6 липня 1996 року, має актуальний військово-обліковий документ № 090620209326667800009 (а.с. 9, 33), згідно довідок ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» чоловіку, який має одного із своїх батьків з інвалідністю 2 групи строком до 05.11.2025 року (а.с. 14-16). Згідно роздруківки із за стосунку «Резер +» ОСОБА_1 оформив відстрочку до завершення мобілізації, яка дійсна до 28 жовтня 2026 року.
Постановою № 4984 від 18.04.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 17 000 грн., враховуючи, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 13).
Відповідно до постанови № 4984 від 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, за те, що йому надіслано поштовим зв`язком (поштове відправлення № 0600293414090) повістку № 1351388 про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 9 год. 00 хв. 8 грудня 2024 року, однак у визначений день та час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився з не повідомлених причин, порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2 ч. 1 дод. 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року, чим скоїв адміністративне правопорушення під час особливого періоду, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП (а.с. 13).
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно припису ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Частина 1 ст. 210-1 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно абзацу 1 частини 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 дод. 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р. призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно із п. 41. Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
А згідно із п. 63. Порядку військовозобов`язані, які відповідно до пункту 58 цього Порядку звернулися із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військово-лікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військово-лікарської комісії, за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.
Так, представником відповідача не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2 ч. 1 дод. 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року.
Судом встановлено, що відповідно до п. 41. Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 позивач не відмовлявся отримати поштове відправлення, а також не був відсутній за адресою свого місця проживання – АДРЕСА_1 , що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 .
Як вбачається із трекінгу поштового відправлення № 0610210408579 повістка про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 повернута відправнику з відміткою – адресат відсутній за вказаною адресою, 13 грудня 2024 року (а.с. 36). Водночас, жодних належних і допустимих доказів цього факту (відсутності позивача на вказаною адресою) представником відповідача суду не надано.
У зв`язку із зазначеним, трекінг АТ «Укрпошта» за 2 квітня 2025 року, копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія листа із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 36-38) не є належними і допустимими доказами відсутності позивача за місцем проживання на момент надсилання повістки про виклик до ТЦК і СП, тому їх суд до уваги не бере.
У зв`язку із зазначеним, посилання представника відповідача у відзиві про те, що 13.12.2025р. фактично є днем вручення повістки, а листи, що повертаються з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини» - належно вручені і така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 800/547/17, - суд відхиляє.
Так, відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 800/547/17 зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновками суду першої інстанції, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того , щоб вважати повідомлення ОСОБА-3 «належним». В даному є випадку, поштове відправлення повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою, а суду не надано жодних належних, допустимих і достатніх доказів того, що адресат був відсутній за місцем свого проживання, або відмовився від отримання рекомендованого листа, що передбачено у п. 41 Порядку (постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560) як належне підтвердження оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу. Допитана ж в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердила, що не вручила повістку, оскільки будинок був зачинений, а відмітку про причини повернення листа – «адресат відсутній за вказаною адресою», вона не ставила.
А відповідно до п. 63. Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, Порядку військовозобов`язані, які відповідно до пункту 58 цього Порядку звернулися із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже, оскільки під час судового розгляду представник відповідача не надав суду жодних належних і допустимих доказів порушення позивачем вимог абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2 ч. 1 дод. 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року, тому необхідно скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 4984 від 18 квітня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП слід закрити.
Відповідно до ст.139 КАС України необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь позивача, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
У відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини та громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Судом встановлено, що постанову № 4984 від 18 квітня 2025 року позивач отримав 30 вересня 2025 року (а.с. 11-12). До суду представник позивача звернувся з позовом 3 жовтня 2025 року, тобто через 4 дні (а.с. 1-4). Доказів того, що позивач раніше отримав копію постанови чи міг дізнатися про її постановлення представником відповідача суду не надано.
Таким чином, суд приходить до переконання, що причини пропуску строку для звернення із адміністративним позовом до суду є поважними, тому позивачу необхідно поновити строк для звернення до суду, оскільки він пропущений ним з поважних причин.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 9, 72-77, 121, 122, 139, 241-246, 286 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Поновити позивачу пропущений процесуальний строк для звернення до суду із позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 4984 від 18 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 4984 від 18 квітня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь позивача, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя А.В. Кульбаба