ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13336/21 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної гвардії України, в якому просить суд:
- визнати протиправним і скасувати наказ Командувача Національної гвардії України від 06.11.2020 № 222 (по особовому складу) про зарахування полковника ОСОБА_1 у розпорядження Командувача Національної гвардії України;
- визнати протиправним і скасувати наказ Командувача Національної гвардії України від 19.03.2021 № 46 (по особовому складу) про припинення (розірвання) контракту та звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- визнати протиправним і скасувати наказ Командувача Національної гвардії України від 30.04.2021 № 91 (по стройовій частині) про припинення (розірвання) контракту про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключення із списків особового складу ГУ НГУ та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 ;
- поновити полковника ОСОБА_1 на військовій службі на попередній або на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді;
- перерахувати позивачу вислугу років як у календарному, так і пільговому обчисленні, враховуючи дату поновлення на службі;
- виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення з 30.04.2021 по дату фактичного поновлення на військовій службі;
- поновити ОСОБА_1 виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень з 19.11.2020 по дату фактичного поновлення на військовій службі;
- виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно;
- перерахувати та доплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, враховуючи дату фактичного поновлення на військовій службі;
- враховуючи поновлення, виплати ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень з 19.11.2020, виписати та видати новий грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення для перерахунку призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
- виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 10 ненаданих діб під час чергових відпусток за 2018, 2019, 2020 роки;
- притягнути до відповідальності у відповідності до Закону України «Про звернення» посадових осіб ГУ НГУ, винних у ненаданні позивачу відповіді на його звернення;
- притягнути до дисциплінарної відповідальності посадових осіб відповідача, винних у незаконному звільненні ОСОБА_1 з військової служби;
- відшкодувати позивачу 50 000,00 грн моральної шкоди.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за службу в умовах режимних обмежень, яка підлягала виплаті йому з 19.11.2020 протягом двох місяців без урахування часу перебування на лікуванні, в основній або додатковій відпустці.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Національної гвардії України звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що у зв`язку з зарахуванням позивача у розпорядження командувача Національної гвардії України, ОСОБА_1 припинено доступ до державної таємниці та виплату раніше встановленої надбавки, так як в умовах режимних обмежень позивач не працював.
Апелянт вважає, що надбавка за роботу в умовах режимних обмежень виплачується військовослужбовцям Національної гвардії України, які постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю. Водночас оскільки посада позивача була скорочена, виведено його у розпорядження командувача Національної гвардії України, позивач не працював з відомостями, що становлять державну таємницю, ОСОБА_1 припинено доступ до державної таємниці та виплату раніше встановленої надбавки, а тому нарахування та виплата надбавки за службу в умовах режимних обмежень, яка підлягала виплаті йому з 19.11.2020, є незаконною.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 та від 24.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків. 
Так, визначаючи межі апеляційного перегляду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині задоволених позовних вимог.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Командувача Національної гвардії України від 23.11.2020 № 245 вирішено вважати полковника ОСОБА_1 таким, що 19.11.2020 здав справи та склав обов`язки заступника начальника управління кадрової роботи ГУ НГУ.
При цьому, наказом Командувача Національної гвардії України від 03.12.2020 № 147 рсо припинено з 19.11.2020 ОСОБА_1 за посадою заступника начальника управління кадрової роботи ГУ НГУ, який зарахований у розпорядження Командувача Національної гвардії України у зв`язку із скороченням штатної посади, доступ до державної таємниці та виплату раніше встановленої надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень.
Не погоджуючись із припиненням виплати однієї із надбавок - за службу в умовах режимних обмежень, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулюються Законом України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 року №3855-XII.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про державну таємницю», у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог закону, Кабінет Міністрів України постановою від 15.06.1994 № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення №414).
У пункті 1 Положення №414 зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).
Відповідно до п.2 Положення №414, особам, які працюють в умовах режимних обмежень, крім працівників режимно-секретних органів, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.
Пунктом 5 Положення №414 визначено, що такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.
Пунктом 6 Положення №414 визначено, що персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.
Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №200 від 15.03.2018, який зареєстровано в Міністерства юстиції України 05.04.2018 за №405/31857, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям НГУ та іншим особам.
Пункт 2 розділу I Інструкції визначає склад грошового забезпечення військовослужбовців (крім курсантів вищих військових навчальних закладів із числа осіб, які не перебували на військовій службі перед зарахуванням на навчання) до якого входить:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно пункту 10 цього розділу Інструкції за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних командирів (начальників) військових частин, за період перебування в розпорядженні зберігається право на отримання грошового забезпечення за останньою штатною посадою, яку вони обіймали, з урахуванням пункту 1 розділу XXV цієї Інструкції.
Відповідно до п.п. 1, 3 розділу XVIIІ Інструкції надбавка за службу в умовах режимних обмежень (далі - надбавка), виплачується військовослужбовцям, які постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю.
Надбавка виплачується в порядку та розмірах, установлених Положенням № 414.
Надбавки, визначені пунктами 1, 2 цього розділу, виплачуються військовослужбовцям на підставі наказів командира військової частини, у яких зазначається їх розмір, а командирові (начальнику) - на підставі наказу командира (начальника) вищого рівня.
Разом з тим, згідно з п. 1 розділу XXV Інструкції № 200 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони обіймають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від обійманих посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).
Грошове забезпечення в цьому випадку обчислюється з урахуванням окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) та премії.
Після закінчення двох місяців безперервного перебування військовослужбовців у розпорядженні грошове забезпечення за останньою основною посадою, яку вони обіймали до зарахування в розпорядження, виплачується тільки за рішенням командувача Національної гвардії України.
Клопотання про продовження строків виплати грошового забезпечення подаються за підпорядкованістю командирами військових частин, у розпорядженні яких вони перебувають.
Після закінчення перших двох місяців (та у разі неприйняття відповідних рішень щодо продовження виплати грошового забезпечення) військовослужбовцям виплачуються тільки оклади за військовими званнями.
За п. 2 розділу XXV Інструкції № 200 днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він обіймає, вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах строків, установлених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, наказами Міністерства внутрішніх справ України та командувача Національної гвардії України.
Водночас відповідно до п. 5 розділу XXV Інструкції № 200 під час визначення права на одержання грошового забезпечення у передбачені в пункті 1 цього розділу строки перебування військовослужбовців у розпорядженні не зараховується час їх перебування на лікуванні, в основній або додатковій відпустці, а також час тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом).
Проаналізувавши норми вищезазначеної Інструкції, судом встановлено, що особам офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони обіймають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою, протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення), а саме, з урахуванням окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) та премії.
З матеріалів справи вбачається, що згідно інформаційної довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 05.01.2021 № 2 та довідки ГУ НГУ про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії від 30.04.2021 № 57 вбачається, що Головне управління Національної гвардії України, у порушення вимог п. 1 розділу XXV Інструкції № 200, не виплачувало ОСОБА_1 з 19.11.2020 (дата здачі позивачем справ та складення обов`язків заступника начальника управління кадрової роботи ГУ НГУ) протягом двох місяців грошове забезпечення, яке останній отримував за штатною посадою на день звільнення з посади, а саме, не виплачувалась надбавка за службу в умовах режимних обмежень (т.1, а.с. 47, 49).
Таким чином, дії відповідача щодо зменшення грошового забезпечення є порушенням посадовими особами Головного управління Національної гвардії України вимог наказу МВС №200 від 15.03.2018.
У зв`язку із цим, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що з метою захисту порушених прав позивача необхідним є зобов`язання ГУ НГУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за службу в умовах режимних обмежень, яка підлягала виплаті з 19.11.2020 протягом двох місяців без урахування часу перебування на лікуванні, в основній або додатковій відпустці.
Колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі представник Головного управління Національної гвардії України зазначає, що до спірних правовідносин не може бути застосовано п.1 розділу XXV Інструкції №200, а також наполягає, що до зазначеної виплати, передбаченої цим розділом не включається надбавка за службу в умовах режимних обмеження.
Однак, жодних обґрунтувань та доказів на підтвердження викладених доводів апелянт до суду не надає. Цитує лише положення п.п.1,3 розділу XVIII Інструкції №200 від 15.03.2018. Будь-яких інших доказів, які б спростували доводи позивача, що зазначені в позовній заяві Головним управлінням Національної гвардії України не надано.
Суд наголошує, що згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Доводи апелянта про те, що дія Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 не поширюється на Національну гвардію України, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, оскільки спеціальним актом, який регулює питання виплати грошового забезпечення військовослужбовцям НГУ та іншим особам є Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям НГУ та іншим особам, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №200 від 15.03.2018.
Однак, як вбачається із мотивувальної частини судового рішення, суд посилаючись на розділ XI вищевказаного Порядку №260 досліджував норми щодо виплати надбавки військовослужбовцям, які працюють в умовах режимних обмежень, які є аналогічними тим, що викладені в Інструкції №200.
Колегія суддів наголошує, вказана підстава не входить до переліку випадків, обов`язкових підстав для скасування судового рішення, передбаченого частиною третьою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.
Оцінюючи наведені аргументи, колегія суддів виходить з такого, що всі доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі №640/13336/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова