ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 січня 2026 року	Справа №160/31328/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Кожевнікова Олександра Миколайовича до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.10.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 29.10.2025 року через систему “Електронний суд” позовна заява ОСОБА_1 в особі представника Кожевнікова Олександра Миколайовича до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у невчиненні дій щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_1 , у зв`язку із втратою працездатності.
Позивач підставою позову зазначає порушення відповідачем вимог Закону України "Про Національну поліцію", Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року №4.
02.12.2025 року від представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив наступне. Наказом ГУНП від 28.02.2025 № 261 о/с ОСОБА_1 звільнена зі служби згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 (за станом здоров`я (через хворобу)) Закону України «Про Національній поліцію» з 01.03.2025. Згідно свідоцтва про хворобу № 24-с/НПУ від 13.02.2025 захворювання ОСОБА_1 пов`язане з проходженням служби в поліції, позивач визнана непридатною до служби в поліції. Згідно п. 17.1.1, 17.1.8 витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 258/25/1145/В (рішення № 258/25/1145/Р від 08.04.2025) інвалідність ОСОБА_1 не встановлювалась. Натомість, згідно п. 17.2.1, 17.2.3-17.2.5 витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 258/25/1145/В (рішення №258/25/1145/Р від 08.04.2025) експертною командою встановлено лише ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотковому значенні (35%). Звертаємо увагу суду, що пп. 3 п. 5 Порядку № 646 регулює механізм виникнення права на нарахування та виплату ОГД з підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII, який єдиний з вичерпного переліку підстав, що передбачає встановлення часткової втрати працездатності без визначення особі інвалідності. Відтак, обов`язковою умовою для отримання ОГД позивачем згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII є наявність інвалідності, встановленої протягом шести місяців після звільнення її з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Відповідно до п. 10 Порядку № 646 для призначення і виплати одноразової грошової допомоги заява (рапорт) за формою згідно з додатком подається керівникові органу поліції, закладів освіти за останнім місцем проходження служби. Таким чином, представник відповідача вважає що у ГУНП відсутні правові підстави для призначення та виплати ОГД Позивачу за поданими нею до заяви документами, позаяк такі дії призведуть до порушення встановленої законом процедури та виходять за межі повноважень ГУНП, передбачених Законом № 580-VIII та Порядком № 646. Отже, відмова ГУНП щодо нарахування та виплати ОГД позивачу ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому є вмотивованою та правомірною. Крім того, ГУНП вважає безпідставними та необґрунтованими посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.03.2019 у справі № 822/1667/16 та від 31.10.2019 у справі № 357/12781/16, позаяк обставини, що досліджувалися у зазначених справах кардинально відрізняються від фактичних обставин справи, що розглядається. Так, у справах № 822/1667/16 та № 357/12781/16 вирішувалося питання щодо неправомірності відмови у розгляді заяви про виплату одноразової грошової допомоги особам, у яких встановлено IІ групу інвалідності, однак згідно матеріалів справи № 160/31328/25 ОСОБА_1 інвалідність не встановлювалася. Крім того, у постановах від 19 вересня 2018 року у справі №373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі № 296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 822/3788/17, 22 січня 2019 року у справі № 2340/2663/18, від 15 квітня 2019 року у справі № 823/1798/18, від 10 жовтня 2019 року у справі №822/1083/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 810/836/18, від 23 квітня 2020 року у справі № 822/999/18 та від 23 вересня 2021 року у справі № 2240/3024/18 Верховний Суд висловив позицію, згідно з якою положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) причиною інвалідності є захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) інвалідність повинна бути встановлена до моменту звільнення або не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції. Отже, ГУНП у правовідносинах з позивачем діяло у межах повноважень та у порядку, передбаченому чинним законодавством, не порушуючи при цьому прав останньої. Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУНП про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є безпідставними та необґрунтованими, відтак – не підлягають задоволенню.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 31.10.2025 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 04.11.2025 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
14.11.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. 
В період з 29.12.2025 року по 16.01.2026 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній основній відпустці, а в період з 19.01.2026 року по 23.01.2026 року суддя Прудник С.В. перебував на лікарняному.
30.01.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи на 30 днів.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що наказом ГУНП від 28.02.2025 № 261 о/с ОСОБА_1 звільнена зі служби згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 (за станом здоров`я (через хворобу)) Закону України «Про Національній поліцію» з 01.03.2025. 
Згідно свідоцтва про хворобу № 24-с/НПУ від 13.02.2025 захворювання ОСОБА_1 пов`язане з проходженням служби в поліції, позивач визнана непридатною до служби в поліції.
08.04.2025 року відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (номер витягу 258/25/1145/В), ОСОБА_1 , визначено 35% втрати професійної працездатності.
Захворювання, ТАК пов`язані з проходженням служби в поліції згідно свідоцтва про хворобу №24-с/НПУ від 13.02.2025 року.
ОСОБА_1 , звернулась із заявою до Головного управління Національної поліції а Дніпропетровської області із заявою в якій просила нарахувати останній одноразову грошову допомогу у зв`язку із втратою працездатності.
Відповідно до відповіді з ГУНП в Дніпропетровської області від 22.07.2025 року за №155451-2025 від 22.07.2025 року: «Головним управлінням розглянуто Вашу заяву щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД у зв`язку із встановленням 35 відсотків втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Повідомляємо, ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується відповідно до статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) у Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2024 № 646 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського». Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону ОГД призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ( номер витягу 258/25/1145/В від 08.04.2025) Вам 31.03.2025 встановлено 35 відсотків втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Ураховуючи, що рішенням експертної команди Вам встановлено втрату працездатності без визначення інвалідності, у Головного управління не має жодних підстав для призначення та виплати ОСОБА_2 ».
Позивач вважаючи, що в діях ГУНП в Дніпропетровській області вбачається бездіяльність, щодо не виплати їй ОГД у зв`язку із втратою працездатності, звернулась до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського на момент виникнення спірних правовідносин регулюється Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2024 року № 646 (далі Порядок № 646).
Отже, посилання представника позивача в позовній заяві на наказ Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 є необґрунтованим та судом не береться до уваги, тому що останній згідно із наказом МВС України від 30.05.2024 № 351 втратив чинність.
Згідно із п.п. 3 п. 5 Порядку № 646 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення поліцейському ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата видачі довідки про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.
Відповідно до п. 12 Порядку № 646 для призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі визначення інвалідності чи часткової втрати працездатності поліцейського без визначення інвалідності поліцейський подає в паперовій або електронній формі на адресу електронної пошти з дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг такі документи:
1) заяву (рапорт) про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності чи інвалідності, до якої додаються:
копія документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, передбаченого частиною першою статті 13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус;
копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);
2) довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;
3) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);
4) постанову відповідної медичної (військово-лікарської) комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
5) акт (акти) розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, за формою, визначеною МВС, зокрема про те, що цей випадок не пов`язаний з учиненням поліцейським кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
6) довідку органу, установи, організації, підрозділу, якими попередньо було здійснено виплату одноразової грошової допомоги, із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати).
Пунктом 15 Порядку № 646 передбачено, що у місячний строк з дня реєстрації заяви та визначення повного кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), бухгалтерська служба готує висновок про призначення одноразової грошової допомоги.
У разі відсутності підстав для призначення виплати одноразової грошової допомоги або у разі, коли документи (їх копії) подано не в повному обсязі чи не за належністю, керівник бухгалтерської служби органу поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій, письмово інформує заявника про прийняте рішення з обґрунтуванням підстав чи повернення документів.
Оскарження відсутності підстав для призначення одноразової грошової допомоги здійснюється в установленому законодавством порядку.
У разі надсилання запитів до органів поліції, закладів освіти, центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, заявника строк підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги може бути продовжено до отримання відповідної інформації для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня надсилання запиту.
Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником бухгалтерської служби та підписується керівниками бухгалтерської служби, підрозділів служби персоналу (кадрового забезпечення) та юридичної служби органу поліції, закладу освіти, у якому поліцейський проходить (проходив) службу, або особами, на яких покладено виконання таких функцій.
Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує:
у центральному органі управління поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, територіальних органах поліції, закладах та установах, що належать до сфери управління Національної поліції, - Голова Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій;
у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належать до сфери управління Національної поліції, - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій;
у закладах освіти - керівник відповідного закладу освіти або особа, на яку покладено виконання таких функцій.
У разі затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги керівником органу поліції або закладу освіти, у якому проходить (проходив) службу поліцейський, або особою, на яку покладено виконання таких функцій, у п`ятнадцятиденний строк з дня його затвердження видається наказ про виплату одноразової грошової допомоги.
Письмовими доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується, що з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням з 31.03.2025 року 35% втрати працездатності, без встановлення групи інвалідності, 09.04.2025 року позивач звернулася до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області з заявою (рапортом) про виплату ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського у результаті травми і захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків.
Відповідно до ч. 1ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога, що є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави виплачується особам, які мають право на її отримання, у разі:
1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;
2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;
3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, чи в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, протягом шести місяців після його звільнення з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, чи в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;
6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
Право на отримання такої допомоги виникає з дати видачі довідки про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.
З огляду на викладене, в даному випадку (пункт 5 частини 1ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію») законодавець не пов`язує виникнення права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги зі звільненням поліцейського з поліції.
За таких обставин, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як під час проходження служби в поліції, так і після звільнення його з поліції.
Слід зазначити, що жодна норма Закону України «Про Національну поліцію» заборони щодо отримання одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності після звільнення зі служби поліції не містить.
Окрім того, вказаний Закон України «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік випадків, коли виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, і отримання одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності після звільнення зі служби поліції до таких випадків не відноситься.
Вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги передбачений ст. 101 Закону України «Про Національну поліцію».
За таких умов суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025 року у справі № 280/482/25.
Оскільки у позивача наявне право на отримання одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків відповідно до вимог пункту 5 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», то дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» є протиправними.
Застосовуючи механізм захисту права та його ефективного відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає вірним спосіб захисту порушеного права з врахуванням правомочностей суду за ст.245 КАС України, а також з врахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08.11.2022 у справі №380/8892/21 шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 від 08.04.2025 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, з урахуванням висновків суду про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на повторне звернення до суду з метою захисту своїх прав та свобод, завдання адміністративного судочинства визначені у ст. 2 КАС України та обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
За таких підстав позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 968,96 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача. 
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника Кожевнікова Олександра Миколайовича до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 від 08.04.2025 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, з урахуванням висновків суду про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 40108866) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник