РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

06 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/8634/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 2), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області щодо відмови мені у призначені та виплаті пенсії за вислугу років на відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 13 листопада 2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за вислугу років на відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 13 листопада 2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років згідно з пунктом «е» частини першої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 20.11.2024 року ГУ ПФ України в Івано-Франківській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивачу у зв`язку з відсутністю спеціального стажу роботи. Вказує, що відповідачем 2 протиправно до спеціального стажу не зараховано період роботи після 01.10.2017 та період навчання, з урахуванням якого, вона має достатній страховий стаж для призначення пільгової пенсії. Вважає, що в такому випадку порушуються її права на пенсійне забезпечення. З огляду на це позивач просила позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 20.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачі подали відзиви на позовну заяву, які є подібними за своїм змістом, в яких зазначили, що 13.11.2024 позивач звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років визначеного Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з врахуванням норм п. “е” ст. 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. 20.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області розглянуло подані позивачем документи та винесено рішення про відмову у призначенні пенсії за №172850026720. Зазначили, що враховуючи викладені законодавчі норми та Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019, особа набуває право на призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку за умови, що вона має спеціальний стаж не менше ніж 25 років на 01.04.2015, не менше 25 років 6 місяців - на 01.01.2016 та станом на 11.10.2017- не менше 26 років 6 місяців. Однак, в позивача станом на 11.10.2017 стаж роботи за вислугу років становить менше 26 років 6 місяців, що не достатньо для призначення даного виду пенсії. Оскільки спеціальний стаж роботи позивача станом на 11 жовтня 2017 року (дату набрання чинності Законом України №2148-VIII), який дає їй право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, становить менше 26 років і 6 місяців, визначених пунктом "е" статті 55 Закону України №1788-ХII, то пенсійний орган приходить до висновку про необґрунтованість доводів Позивача щодо наявності підстав для призначення їй пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я. Щодо зарахування навчання у вищому навчальному закладі, до стажу за вислугу років. Згідно статті 55 до такого стажу можна віднести фактичну роботу на відповідних посадах у державних і комунальних закладах охорони здоров`я визначеному у переліку №909. Оскільки навчання у ВНЗ не є періодом трудової діяльності та виконання посадових обов`язкові його не можна віднести до спеціального стажу для призначення пенсію за вислугу років. Але даний стаж був зарахований до страхового стажу позивача. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
04.06.2025 від представника позивача надійшли відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за вислугою років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у в Івано-Франківській області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №172850026720 від 20.11.2024 року на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з відсутністю спеціального стажу роботи . 
Не погоджуючись з діями відповідача щодо такої відмови, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд керується та виходить з такого.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 2 Закону №1788-XII передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Згідно зі статтею 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до статті 52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.
Пунктом «е» статті 55 Закону №1788-XII (в редакції до 01.04.2015) визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII пункт «е» статті 55 Закону №1788-XII викладено у такій редакції: «право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII внесено зміни до статті 55 Закону №1788-XII, та в абзаці першому пункту «е» слова «незалежно від віку» замінено словами та цифрами «після досягнення 55 років і».
Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII.
У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до статті 51 Закону №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Установлення положеннями Закону №1788-XII віку виходу на пенсію окремих категорій громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є посяганням на сутність права на пенсійне забезпечення та позбавленням вказаних осіб права на соціальний захист.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 04.06.2019 відновлено дію пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII в редакції до 01.04.2015 щодо права працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення на пенсію за вислугу років незалежно від віку при такій умові: наявність спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909).
Відповідно до розділу 2 Переліку №909 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органів Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів, а саме: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ (примітка 2 до Переліку №909).
Отже, із наведених вище норм Закону №1788-ХІІ та Переліку №909 слідує, що право на пенсію за вислугу років мають працівники закладів охорони здоров`я - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 2.4 розділу II Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.
Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
З аналізу розрахунку страхового стажу від 20.11.2024 Форма РС-право за пенсійною справою № 172850026720, що узгоджується з записами трудової книжки позивача, суцдом встановлено, що періоди роботи з 01.04.1995 по 14.09.1998, з 15.09.1998 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 30.06.2013, з 01.07.2013 по 31.08.2013, з 01.09.2013 по 31.05.2014, з 01.06.2014 по 31.08.2014, з 01.09.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 31.08.2015, з 01.09.2015 по 31.05.2016, з 01.06.2016 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 31.05.2017, з 01.06.2017 по 10.10.2017 зараховані до вислуги років, як робота на посадах працівників охорони здоров`я.
Періоди роботи з 01.09.1992 по 01.03.1995 «навчання у вищих/середн. НЗ»; з 11.10.2017 по 29.01.2024 року та з 30.01.2024 по 16.02.2024 «робота в комунальному некомерційному підприємстві «Здолбунівський районний центр первинної медичної допомоги» на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини» зараховані виключно до загального страхового стажу для визначення права та розрахунку пенсії за віком.
Відповідно до змісту спірного рішення відповідача 2, пенсійним органом заперечується спеціальний стаж позивача після 11.10.2017.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.04.2000 р., з 01.01.2013 по 16.02.2024 позивач працювала на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини в комунальному некомерційному підприємстві «Здолбунівський районний центр первинної медичної допомоги».
Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
На час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 з одного боку, та Законом №1058-ІV з іншого в частині обмеження права на пільговий стаж, здобутого після 11 жовтня 2017 року.
Обмеження пунктом 2.1 розділу XV Закону №1058-IV врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 для набуття права на призначення пенсії за вислугою років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Відповідно, спеціальний стаж визначається не станом на 11.10.2017, а станом на дату звернення за призначенням пенсії.
Аналогічне правозастосування здійснено у постанові Касаційного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі №240/24/21.
При цьому, згідно форми РС-право, зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи на тій самій посаді з 01.01.2013 по 10.10.2017. Тобто, зауваження до трудової книжки позивача та записів у ній відсутні, спеціальний стаж з 11.10.2017 не зараховано виключно через позицію пенсійного органу про те, що він не підлягає врахуванню.
Однак, суд звертає увагу на те, що відповідач керувався редакцію пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ зі змінами, які визнані неконституційними, оскільки з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом №911-VIII.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 27.07.2022 №440/1286/20.
Отже, належною для застосування є редакція пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, яка передбачає наявність спеціального стажу від 25 до 30 років.
Таким чином, період роботи після 11.10.2017 підлягає врахуванню - як стаж за вислугу років (спеціальний).
Крім того, згідно розрахунку РС-право за пенсійною справою №172850026720, до спеціального стажу позивача не зараховано період навчання.
Як встановлено судом, із архівної довідки №19 від 02.10.2024 ОСОБА_2 вступила на навчання в Ровенське медичне училище 01.09.1992 року по 01.03.1995 рік. Була зарахована на навчання наказ №53 від 07.08. 1992 року за спеціальністю "Лікувальна справа" (денна форма навчання). Закінчила повний курс навчання Рівненського медичного училища наказ №22 від 01.03.1995 року. Отримала диплом НОМЕР_2 від 01.03.1995 року. Реєстраційний помер 1389. Присвоєна кваліфікація фельдшер. Згідно довідки № 2068 Рівненського обласного управління статистики "Про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України" піл 13.10.1999 року та свідоцтва про державну перереєстрацію юридичної особи від 20.09.1999 року № 1650 навчальний заклад перереєстрований як Рівненський держаний базовий медичний коледж, вищий навчальний заклад І-ІІ рівня акредитації. Враховуючи подання Рівненської обласної державної адміністрації, Закон України "Про вищу освіту", відповідно до рішення Рівненської обласної ради від 04.03.2014 № 1142 "Про управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області", зі змінами, керуючись статями 43, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", за погодженням постійними комісіями та президією обласної ради, обласна рада вирішила перейменувати та змінити тип Рівненського державного базового медичного коледжу на комунальний заклад вищої освіти Рівненська медична академія Рівненської обласної ради
Суд зазначає, що згідно з пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломом, сертифікатом та архівною довідкою, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Частиною третьою статті 56 Закону №1788-XII встановлено, що в стаж роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (пункт «д»).
Записами трудової книжки та архівною довідкою №1745/01-20/24 від 26.06.2024 стверджується, що позивач 01.04.1995 (впродовж трьох місяців після закінчення навчання 01.03.1995) дійсно працювала у Здолбунівській центральній районній лікарні з 01.04.1995 на посаді завідувача ФАП с.Пятигори.
Враховуючи наведене, період навчання у вищому навчальному закладі також має бути врахований до спеціального стажу. Отже, відповідач протиправно не зарахував до вислуги років, як спеціального стажу, період навчання в Рівненському медичному училищі з 01.09.1992 по 01.03.1995.
Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає таке.
Як зазначено у частині 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
В даному випадку враховуючи те, що призначення пенсії належить до виключної компетенції пенсійного органу, та беручи до уваги необхідність повторного розрахунку стажу позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.11.2024 № 172650009884 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту е статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.10.2017 по 16.02.2024 та період навчання з 01.09.1992 по 01.03.1995 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років.
При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. А відтак, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Рівненській області позивачу слід відмовити.
Враховуючи положення ч.3 ст.139 КАС України, судовий збір, сплачений за подання цього позову, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.12.2024 №172850026720 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1992 по 01.03.1995 та період роботи з 11.10.2017 по 16.02.2024 та повторно розглянути заяву від 13.11.2024 про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області суму судового збору у розмірі 484 грн 48 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 06 січня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл.,76018, ЄДРПОУ/РНОКПП 20551088) 

Суддя       С.М. Дуляницька