П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/16922/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач - Курко О. П. 
02 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П. 
суддів: Боровицького О. А.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" в якому просив:
визнати протиправними дії Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" що полягали накладенні 21.08.2025 дисциплінарного стягнення у вигляді догани за відсутності складу проступку, при ігноруванні відповідачем письмових пояснень і з грубим порушенням презумпції невинуватості;
скасувати постанову дисциплінарної комісії від 21.08.2025 як незаконну, необґрунтовану та ухвалену з порушенням ст.6 ЄКПЛ і ст.62 Конституції України та зобов`язання вчинити дії;стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 200000 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а також гарантій, передбачених статтями 3, 6, 8, 13 та 18 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Стверджує, що суд не забезпечив повного та неупередженого розгляду справи, не дослідив ключових доказів і не розглянув жодного з поданих апелянтом клопотань, зокрема щодо витребування відеозапису, журналів нагляду, матеріалів комісії та акту обшуку. Зазначає, що судове рішення фактично ґрунтується виключно на внутрішніх документах адміністрації установи, які за своєю природою є односторонніми та упередженими. Вказує, що суд допустив фундаментальні порушення права на справедливий суд: неправильно розподілив тягар доказування, не перевірив достовірність і походження доказів відповідача, не надав мотивів відхилення доводів апелянта, проігнорував вимушений характер дій, умови тримання, застосування кайданків під час дисциплінарного засідання, демонстрацію лезового інструмента під час обшуку, а також інші обставини, що прямо стосуються статті 3 Конвенції. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач, засуджений ОСОБА_1 , відбуває міру покарання в державній установі «Замкова виправна колонія (№58)» у вигляді довічного позбавлення волі та утримується у секторі для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі.
Відповідач стверджує, що 02.08.2025 засуджений ОСОБА_1 допустив порушення пункту 4 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме вивішував свої особисті речі для просушування, чим завішував спальне місце, то заважало проводити відеомоніторинг за його поведінкою.
Даний факт підтверджується рапортами виконуючого обов`язки начальника відділу нагляду і безпеки державної установи Камінського А від 14.08.2025. начальника відділення СПС Прокопивнюка Є від 19.08.2025, вказівкою Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №6364/2 2-2025 від 05.08.2025 та матеріалами службового розслідування по даному факту. 
Згідно матеріалів службового розслідування по недолікам, виявленим під час моніторингу відеоінформації в установі згідно вказівки №6364/2.2-2025 від 05.08.2025 встановлено, що в діях персоналу державної установи дисциплінарного проступку не вбачається оскільки, нагляд за поведінкою з боку засуджених здійснюється молодшими інспекторами відділу нагляду і безпеки установи через оглядове вікно, зокрема і в камері №13 ізольованого сектору для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, де було виявлено завішування засудженими спальних місць.
Однак, перешкод для здійснення нагляду за їх поведінкою через оглядове вікно не було. Натомість, дистанційний відеомоніторинг по відеокамерам спостереження в житлових приміщеннях на секторі довічного позбавлення волі здійснюється безпосередньо співробітниками відділу оперативного чергування, відеомоніторингу, збору та узагальнення оперативної інформації Управління з питань забезпечення режиму Департаменту з питань виконання кримінальних покарань. Внаслідок чого, було виявлено порушення з боку засуджених, а саме завішування спальних місць одягом та затуляння сторонніми предметами, чим заважають проводити відеомоніторинг за їх поведінкою.
В ході проведеної службової перевірки встановлено, що засуджений ОСОБА_1 , який утримується в камері №13 сектору для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, вивішував свої особисті речі для просушування, чим завішував спальне місце, що заважало проводити відеомоніторинг за його поведінкою співробітниками відеомоніторингу Своїми діями порушив пункт 4 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (завішування спальних місць).
В ході бесіди виховного характеру свою вину засуджений ОСОБА_1 не визнав, письмове пояснення надав.
19.08.2025 позивач був повідомлений про місце та час засідання дисциплінарної комісії, яка призначена на 14 год 30 хв. 21.08.2025 та надано можливість звернення за отриманням правничої допомоги до суб`єктів надання такої допомоги, зокрема надано бланк звернення до Північного міжрегіонального центру з надання правничої допомоги, також надана можливість повідомити своїх близьких та рідних, що підтверджується відповідною розпискою Загреби Р В від 19.08.2025.
21.08.2025 на засіданні дисциплінарної комісії державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» (протокол №58 від 21.08.2025) начальник відділення соціально - психологічної служби сектора для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі в присутності засудженого доповів інформацію, в якій зазначив суть дисциплінарного проступку причини, обставини і мотиви вчинення даного порушення, ставлення засудженого ОСОБА_1 до вчиненого проступку, а також зазначив кількість і характер раніше накладених стягнень. Також, на засіданні дисциплінарної комісії було заслухано пояснення даного засудженого.
Заслухавши думку всіх присутніх осіб, дисциплінарна комісія установи прийняла рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності засудженого ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 02.08.2025, а саме порушення пункту 4 розділу 11 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (завішування свого спального місця), у вигляді оголошення «Догани» - одноголосно Накладене стягнення відповідає тяжкості і характеру проступку засудженого.
Згідно рішення дисциплінарної комісії державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» (постанова про накладення дисциплінарного стягнення від 21.08 2025), засудженому ОСОБА_1 оголошено "Догану".
Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення дисциплінарного стягнення від 21.08 2025 рішенням дисциплінарної комісії державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності винесена правомірно, та при цьому позивач не надав доказів протилежного, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими регламентує Кримінально-виконавче законодавство України.
Відповідно до ст.1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.
Згідно зі ст. 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.
Відповідно до статті 5 КВК України, кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань.
Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.
Відповідно до ст.9 КВК України, засуджені зобов`язані:
виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб;
виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації;
ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених;
з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.
Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Режим у виправних і виховних колоніях, відповідно до ч.1 ст.102 КВК України, це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених, постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків, реалізацію їхніх прав і законних інтересів, безпеку засуджених і персоналу, роздільне тримання різних категорій засуджених, різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.
Відповідно до абзаців 1, 3 ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колони, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.
Такі обов`язки засуджених також передбачені абзацами 2, 5 п.3 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (затверджені наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року №2823/5) (далі - Правила).
Відповідно до ст.132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
Згідно статті 131-1 КВК України, персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.
Відповідно до п. 16 ст. 134 КВК України адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис.
Відповідно до пункту 4 розділу II Правил передбачено, що засудженим забороняється, зокрема: завішувати чи змінювати без дозволу адміністрації установи виконання покарань спальні місця, а також обладнувати їх у комунально-побутових та інших службових або виробничих приміщеннях.
Згідно матеріалів справи, 02.08.2025 засуджений ОСОБА_1 допустив порушення пункту 4 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме вивішував свої особисті речі для просушування, чим завішував спальне місце, то заважало проводити відеомоніторинг за його поведінкою, що підтверджується рапортами виконуючого обов`язки начальника відділу нагляду і безпеки державної установи Камінського А. від 14.08.2025 начальника відділення СПС Прокопивнюка Є. від 19.08.2025, вказівкою Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №6364/22-2025 від 05.08.2025 та матеріалами службового розслідування по даному факту.
За матеріалами службового розслідування по недолікам, виявленим під час моніторингу відеоінформації в установі згідно вказівки №6364/2.2-2025 від 05.08.2025 встановлено, що в діях персоналу державної установи дисциплінарного проступку не вбачається оскільки, нагляд за поведінкою з боку засуджених здійснюється молодшими інспекторами відділу нагляду і безпеки установи через оглядове вікно, зокрема і в камері №13 ізольованого сектору для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, де було виявлено завішування засудженими спальних місць.
Натомість, дистанційний відеомоніторинг по відеокамерам спостереження в житлових приміщеннях на секторі довічного позбавлення волі здійснюється безпосередньо співробітниками відділу оперативного чергування, відеомоніторингу, збору та узагальнення оперативної інформації Управління з питань забезпечення режиму Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.
Внаслідок чого, було виявлено порушення з боку засуджених, а саме завішування спальних місць одягом та затуляння сторонніми предметами, чим заважають проводити відеомоніторинг за їх поведінкою.
В ході проведеної службової перевірки встановлено, що засуджений ОСОБА_1 , який утримується в камері №13 сектору для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, вивішував свої особисті речі для просушування, чим завішував спальне місце, що заважало проводити відеомоніторинг за його поведінкою співробітниками відеомоніторингу Своїми діями порушив пункт 4 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (завішування спальних місць).
В ході бесіди виховного характеру свою вину засуджений ОСОБА_1 не визнав, письмове пояснення надав.
Причиною даного правопорушення є особиста недисциплінованість засудженого ОСОБА_1 , небажання виконувати законні вимоги представників адміністрації, а також небажання ним виконувати обов`язки, покладені на нього кримінально-виконавчим законодавством України.
У відповідності до ч. 4 ст. 135 КВК України особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.
19.08.2025 позивач був повідомлений про місце та час засідання дисциплінарної комісії, яка призначена на 14 год 30 хв. 21.08.2025 та надано можливість звернення за отриманням правничої допомоги до суб`єктів надання такої допомоги, зокрема надано бланк звернення до Північного міжрегіонального центру з надання правничої допомоги, також надана можливість повідомити своїх близьких та рідних, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_1 від 19.08.2025.
Згідно ч. 15 ст. 134 КВК України при накладенні стягнення на засудженого адміністрація колонії невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту накладення стягнення, забезпечує засудженому можливість у встановленому порядку в обраний ним спосіб повідомити про це близьких родичів, адвоката або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правничої допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Суд звертає увагу, що позивач правом на правову допомогу не скористався. Заява про перенесення засідання дисциплінарної комісії з метою залучення адвоката від засудженого на адресу адміністрації не надходила. Представниками установи, не порушуючи вимоги чинного законодавства, було вжито всіх вичерпних заходів з метою реалізації права засудженого на правовий захист.
Відповідно до ч. 5 ст 135 КВК України особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги.
На підставі положень та норм кримінально-виконавчого законодавства та враховуючи те, що в межах своєї компетенції представниками установи було вжито всіх вичерпних заходів з метою реалізації права засудженого на юридичний захист, а саме була надана можливість для звернення по залученню власного адвоката для засудженого.
Відповідно до ч.1 ст.134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку.
Згідно рішення дисциплінарної комісії державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» позивачу винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення від 21.08.2025, та оголошено "Догану".
Суд зазначає, що враховуючи викладене, дисциплінарне стягнення на засудженого ОСОБА_1 накладене відповідно до вимог чинного законодавства та при цьому, персоналом установи доведено наявність у діях даного засудженого усіх ознак дисциплінарного проступку.
Суд також звертає увагу, що позивач за подібні дії 06.03.2025 вже притягувався до дисциплінарної відповідальності та позивачу було оголошено «Догану» згідно витягу з протоколу №18 від 06.03.2025.
Щодо твердження позивача з приводу погашених дисциплінарних стягнень, за які повторно накладаються дисциплінарні стягнення, суд зазначає, що дисциплінарна відповідальність застосовується до засудженого за вчинення дисциплінарного проступку. Так як засуджений неодноразово порушує режим відбування покарання, до нього були застосовані дисциплінарні стягнення відповідно до тяжкості за кожне вчинене правопорушення. За раніше скоєні правопорушення, за які засудженого було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та є погашеними, повторно покарання не застосовується, лише за знову вчинені.
Суд також зазначає, що засуджений ОСОБА_1 ознайомлений про можливість просушування речей в спеціально відведеному місці, яке обладнано в секторі для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі державної установи.
В державній установі «Замкова виправна колонія (№58)» з метою організації особистої гігієни осіб, позбавлених волі, організовано регулярне миття та прання білизни, що проводиться у відповідності до Положення про організацію лазне-прального обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 №849/5.
Прання і сушіння постільної та натільної білизни осіб, позбавлених волі, які утримуються в установі, проводиться у банно-пральному комбінаті (БПК) установи згідно затвердженого графіку, який доведений до відома всіх засуджених.
Суд зазначає, що прання та сушіння білизни, а також занавішування спальних місць в камерах чинним кримінально-виконавчим законодавством не передбачено. 
Водночас, в матерілах справи міститься фото, яким підттверджується вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.
Тому, враховуючи, що кримінально-виконавчим законодавством не передбачено прання та сушіння білизни в камерах, працівниками державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» правомірно усунено порушення щодо сушіння білизни засудженими у не встановленому для цього місці. 
Також, оскільки проведення прання і сушіння постільної та натільної білизни в державній установі проводиться у банно-пральному комбінаті (БПК) згідно з затвердженим графіком, доведеним до відома всіх засуджених, спосіб усунення порушення не є порушенням санітарно-гігієнічних норм, як стверджує позивач.
Суд зазначає, що позивачем не надано жодних належних доказів щодо вчинення протиправних дій по відношенню до засудженого ОСОБА_1 працівниками державної установи «Замкова виправна колонія (№58)».
З огляду на наведене вище, судом першої інстанції правильно зазначено, що постанова про накладення дисциплінарного стягнення від 21.08 2025 рішенням дисциплінарної комісії державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності винесена правомірно, та при цьому позивач не надав доказів протилежного, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.
Оскільки, суд відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог, а тому підстави для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, відсутні.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
УХВАЛИВ :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Ватаманюк Р.В.