ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5670/25  Номер провадження 22-ц/814/1029/26	Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Суддя-доповідач: Дряниця Ю.В.,
судді: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.
секретар: Чемерис А.К.
за участю: адвоката Христич О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Київського районного суду м.Полтави від 02 жовтня 2025 року
у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи померлою; заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України,-
в с т а н о в и в:
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання особи померлою. 
В обґрунтування вимог заяви вказувала, що її чоловік ОСОБА_3 проходив військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрілець.
23.09.2024 року ОСОБА_3 зник безвісти в районі Вовчанської територіальної громади Чугуївського району Харківської області під час виконання бойового завдання.
Заявниця просила суд оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), громадянина України, уродженця м. Лохвиця, Лохвицького району Полтавської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_1 ) померлим, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі Вовчанської територіальної громади Чугуївського району Харківської області під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення. Датою смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати район Вовчанської територіальної громади Чугуївського району Харківської області, Україна. 
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2025 року заяву задоволено.
Оголошено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), громадянина України, уродженця м. Лохвиця, Лохвицького району Полтавської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , 23.09.2024 року, військовослужбовця Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_1 ) померлим, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі Вовчанської територіальної громади Чугуївського району Харківської області під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення.
Датою смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), громадянина України, уродженця м. Лохвиця Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Місцем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), громадянина України, уродженця м. Лохвиця Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , вважати район Вовчанської територіальної громади Чугуївського району Харківської області, Україна (код КАТОТТГ НОМЕР_3 ).
Представник Міністерства оборони оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.
У доводах апеляційної скарги зазначено, що районний суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для оголошення ОСОБА_3 померлим, оскільки вважають, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діям, може бути оголошена померлою, не раніше спливу шести місяців від дня закінчення воєнних дій.
Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення про оголошення ОСОБА_3 померлим, до спливу законодавчо встановленого шестимісячного строку від дня закінчення воєнних дій, чим допустив порушення вимог частини другою статті 46 ЦК України.
Представником заявниці подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд виходить з наступного.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 23.08.2017 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та згідно указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено військовий стан на всій території України.
19.07.2024 року ОСОБА_3 , підписано контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Як вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_5 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.05.2013 року, ОСОБА_3 , зокрема, з 19.07.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді «стрілець». Відповідно витягу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 №147 старшого солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19 липня 2024 року № 85 РСдск на посаду стрільця військової частини НОМЕР_1 (ВОС - 100915A, штатно-посадова категорія "солдат"), який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_5 , та прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу Збройних Сил України строком на 3 (три) роки, з 19 липня 2024 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та прийнято вважати таким, що прийняв справи та посаду стрільця військової частини НОМЕР_1 і приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до сповіщення сім`ї на тих, хто зник безвісти №329 від 01.10.2024 №1/21550 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 сповіщено, що стрілець групи спеціальних дій загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 , 1992 року народження, зник безвісти 23.09.2024 року, в районі Вовчанської територіальної громади Чугуївського району Харківської області під час виконання бойового завдання, проявивши безмірну мужність і героїзм під час захисту Батьківщини.
Згідно Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 08.05.2025 року № 11/4561, старший солдат ОСОБА_3 , у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , дійсно в період з 12.09.2024 року по 23.09.2024 рік брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Вовчанській міській територіальній громаді Чугуївського району Харківської області.
Відповідно до витягу з ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №12024170430000966 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч.2 ст. 115 КК України, за фактом звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що 25.09.2024 року в результаті військової агресії з боку російської федерації зник її чоловік, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходив службу на посаді стрільця В/Ч НОМЕР_1 у званні старший солдат, останній раз на зв`язок виходив 16.09.2024 року.
З рапорту командира загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 від 23.09.2024 року вбачається, що: «23 вересня 2024 року під час виконання бойового завдання відповідно до БР № 468т/6р/2 від 27.08.2024 року та БР № 44т від 28.08.2024 року в районі Вовчанської міської територіальної громади Чугуївського району Харківської області бойова група зазнала ураження противником.»
Відповідно до Доповідної записки від 24.09.2024 року, за підписом офіцера групи цивільно-військового співробітництва штабу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 : «стрілець групи спеціальних дій загону спеціальних дій загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 зник безвісти 23 вересня 2024 року, під час виконання бойового завдання. Також зазначено, що безвісне зникнення стрільця групи спеціальних дій загону спеціальних дій загону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3 , відбулось в умовах ведення бойових дій, в причинному зв`язку з його участю у заходах, необхідних для відсічі та стримування збройної агресії проти України.
За результатами службової перевірки стрілець групи спеціальних дій загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_6 старший солдат ОСОБА_6 вважається особою, що зникла безвісти з 23 вересня 2024 року.
Також з матеріалів справи вбачається, що листом від 11.10.2024 року № 7018 військовою частиною № НОМЕР_7 було повідомлено заявницю про прийняття рішення щодо виплати їй грошового забезпечення, які належні до виплати чоловіку заявниці, старшому солдату ОСОБА_3 .
Згідно повідомлення ДП «Український національний центр розбудови миру» Міністерства розвитку громад та територій України №06-04/23278 від 30.06.2025 року за наявною у їх віданні інформацією відомості про перебування ОСОБА_3 в полоні відсутні та станом на дату надання відповіді інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про ОСОБА_3 відсутня.
Крім того, з письмових пояснень солдата ОСОБА_7 та молодшого сержанта ОСОБА_8 вбачається, що старший солдат ОСОБА_3 перебуваючи на бойових позиціях Вовчанського агрегатного заводу, внаслідок розриву ворожого FPV-дрона, отримав осколкові ураження. В зв`язку з отриманими пораненнями ознаки життя у старшого солдата ОСОБА_3 відсутні.
На даний час ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті ОСОБА_3 відбувся в зоні бойових дій, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан».
Встановивши вказані обставини, районний суд дійшов висновку, що на підставі наданих доказів та пояснень наданих у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 пропав безвісти за обставин що загрожували йому смертю, і є всі підстави вважати, що він помер.
Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду з огляду на наступне.
Згідно з частиною другою статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про визнання фізичної особи безвісти відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) – це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.06.2025 року у справі №740/3257/23. 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» на території Вовчанської міської територіальної громади ( НОМЕР_3 ) активні бойові дії велися з 10.05.2024 року по 19.06.2024 року. 
Згідно до сповіщення сім`ї №329 від 01.10.2024 №1/21550 ІНФОРМАЦІЯ_6 , стрілець групи спеціальних дій загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 , 1992 року народження, зник безвісти 23.09.2024 року.
З заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим заявниця звернулась 09.07.2025 року, тобто після спливу шести місяців від дня зникнення безвісти ОСОБА_3 .
Колегія суддів вважає, що матеріалами справи належним чином підтверджується факт, що 23 вересня 2024 року під час виконання бойового завдання в районі Вовчанської міської територіальної громади Чугуївського району Харківської області бойова група, до складу якої входив ОСОБА_3 зазнала ураження противником, в результаті чого ОСОБА_3 вважається таким, що зник безвісти.
Таким чином встановлено, що ОСОБА_3 пропав безвісти при обставинах, які безпосередньо загрожували його життю.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України про те, що відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку із воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою лише не раніше шести місяців від дня закінчення воєнних дій, які на даний час не припинені.
Колегія суддів зазначає, що поняття «воєнні дії» у розумінні застосування ч.2 ст. 46 ЦК України полягають у конкретності та переконливості доказів, що вказують на загибель людини, внаслідок конкретної події. 
При цьому колегія суддів наголошує, на тому, що суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином встановлені та підтверджені матеріалами справи обставини можливої загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка відбулась в умовах ведення бойових дій, в причинному зв`язку з його участю у заходах, необхідних для відсічі та стримування збройної агресії проти України в районі Вовчанської міської територіальної громади Чугуївського району Харківської області, і з урахуванням викладеного, вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Із огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м.Полтави від 02 жовтня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Суддя-доповідач Ю.В. Дряниця 

Судді Л.І. Пилипчук 

О.В. Чумак