Справа №760/26662/24
Провадження №2/760/8156/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ 

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Тесленко І. О.,
за участю секретаря судового засідання Бережної С. П., Бебешко Д.С.,
позивача        ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИВ:
у жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.  ОСОБА_1 , є адвокатом та здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ДН №4757 від 26.10.2016. 25.07.2023 між адвокатом Галенко О.М. та ОСОБА_2 був укладений договір про надання адвокатських послуг № 25/07/23, за умовами якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надати правову допомогу за окремим дорученням Клієнта; представляти і захищати права і законні інтереси Клієнта згідно умовам цього, а ОСОБА_2 зобов`язався сплатити гонорар Адвокату чи його заступнику в розмірі та в строк згідно цього Договору; без зволікання прийняти все виконане, що стосується доручення, а при відмові у прийняті доручення згідно цього Договору, протягом 2-х днів після повідомлення про виконання доручення, письмово мотивувати таку відмову; відшкодувати Адвокату фактичні витрати, які не були обумовлені кошторисом доручення, але які Адвокат поніс, і які були необхідні для належного виконання доручення, та які підтверджуються витратними документами (проїзні квитки, квитанції, чеки т.п.) (п.1.1,1.6, 2.3 Договору). Відповідно до Додаткової угоди №1 до договору про надання адвокатських послуг № 25/07/23 від 25.07.2023 сторони дійшли згоди, що вартість адвокатських послуг за Договором пов`язана з участю Адвоката у судовому засіданні становить 3000 (три тисячі) грн. Сторони дійшли згоди, що у разі задоволення позову Клієнта щодо повернення йому майна у вигляді будинку за адресою АДРЕСА_1 , останній сплачує Адвокату гонорар за цією додатковою угодою у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США. Адвокат зобов`язаний після фактичного надання послуг підготувати і надати (відправити) Клієнту два примірники Акта. При цьому Сторони домовились, що Акт може складатися за будь-який період часу та включати в себе всі послуги, які були надані Адвокатом Клієнту протягом відповідного періоду часу. Клієнт протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання двох примірників Акта зобов`язаний підписати Акт, скріпити своєю печаткою та повернути Адвокату один примірник Акта, а у разі відмови від його підписання протягом вказаного строку надати Адвокату письмові обґрунтовані зауваження та (або) заперечення до змісту Акта та (або) послуг. У випадку, якщо протягом вказаного строку Клієнт не поверне Адвокату один примірник підписаного і скріпленого печаткою Клієнта Акта та не надасть Адвокату письмові обґрунтовані зауваження та (або) заперечення до змісту Акта та (або) послуг, то вважається, що Акт підписаний Клієнтом без зауважень та заперечень. Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору № 25/07/23 від 25.07.2023 року про надання адвокатських послуг. Вказані примірники договору та додаткової угоди були отримані ОСОБА_2 під час їх укладення. 14.08.2023 був виданий ордер на підставі договору про надання адвокатських послуг № 25/07/23 від 25.07.2023 на представництво інтересів ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) у Солом`янському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді, Верховному суді. Ним були надані ОСОБА_2 адвокатські послуги, що підтверджується Актами про надання адвокатських послуг № 1 від 18.08.2023 на суму 40 000, 00 грн. та № 2 від 20.11.2023 на суму 32 500, 00 грн., які в повному обсязі були оплачені ОСОБА_2 18.07.2024 було оголошено рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/19793/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Київської міської ради про визнання права власності та витребування майна, яким позов було задоволено. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв.м. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв.м. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв.м, на користь ОСОБА_2 . Таким чином, ним, як адвокатом, свої зобов`язання по Договору про надання адвокатських послуг № 25/07/23 від 25.07.2023 виконано в повному обсязі. Між ним та ОСОБА_2 було домовлено зустрітися 22.07.2024 підписати кінцеві акти виконаних робіт та провести остаточний розрахунок за надані послуги. Під час зустрічі 22.07.2024 ОСОБА_2 було підписано Акт виконаних робіт № 3 від 22.07.2024 на суму 12 000, 00 грн., однак оплату не здійснено. Проте, від підписання Акту виконаних робіт № 4 від 22.07.2024 року, який стосується гонорару успіху адвоката у сумі 5500 доларів США ОСОБА_2 взагалі відмовився, відповідно і оплачувати також. 21.08.2023 ОСОБА_2 було відправлено цінним листом з повідомленням про вручення Акт виконаних робіт № 4 від 22.07.2024 року, який стосується гонорару успіху адвоката у сумі 5500 доларів США, що підтверджується описом вкладення та квитанціями про оплату поштових витрат. Крім того, було направлено лист з проханням підписати Акт виконаних робіт № 4 від 22 липня 2024 року у строк встановлений Додатковою угодою, а також оплатити суми вказані в Актах виконаних робіт № 3 та № 4 від 22 липня 2024 року на його рахунок. Реквізити рахунку: отримувач - ОСОБА_1 , IBAN НОМЕР_2 РНОКПП НОМЕР_3 . Проте, вказаний лист з додатками до нього ОСОБА_2 отримано не було та повернуто йому за закінченням терміну зберігання, що підтверджується даними з сайту Укрпошти. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно зі статтею 1 Закону Україну «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (у редакції на час укладення договору) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої статті 26 Закону Україну «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно із частинами першою, третьою статті 27 Закону Україну «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Відповідно до статті 30 Закону Україну «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 14 Правил адвокатської етики адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно з статтею 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. В силу статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та відповідно до Правил адвокатської етики розмір гонорару погоджується адвокатом з клієнтом та визначаються в договорі про надання правової допомоги. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тобто, заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 464/3790/16-ц, Провадження № 14-465цс18). Відповідно до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 464/3790/16-ц, Провадження № 14-465цс18). У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Таким чином, за період з 18.07.2024 по 18.10.2024 сума 3% річних від 5500 доларів США складає 41, 93 долара США. ([Проценти] = 5 500,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 93 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 41,93 доларів США). Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню становить 5541, 93 доларів США. З врахуванням наведеного просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основний борг у розмірі 5500 доларів США., а також 3% річних у розмірі 41,93 доларів США., а всього 5541, 93 доларів США. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 12 000, 00 грн.
22 жовтня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 23 жовтня 2024 року.
Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла до суду 26 листопада 2024 року.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху. На виконання вимог ухвали від 29 листопада 2024 року про залишення позову без руху на адресу суду 04 грудня 2024 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу, прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі; призначено підготовче засідання.
19 березня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, вважає, що вимоги Позивача надумані і не відповідають закону, тому просить суд при ухваленні рішення врахувати наступне. 25.07.2023 між адвокатом Галенко О.М. та ОСОБА_2 був укладений договір про надання адвокатських послуг №25/07/23, за умовами якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надати правову допомогу за окремим дорученням Клієнта; представляти і захищати права і законні інтереси Клієнта згідно умовам цього договору, а ОСОБА_2 зобов`язався сплатити гонорар Адвокату чи його заступнику в розмірі та в строк згідно цього Договору. Відповідно до п. 1.1. Договору, - адвокат зобов`язується надати правову допомогу за окремими дорученнями Клієнта. Відповідно до п. 1.2. Договору, - бажаний результат полягає: у представництві прав та інтересів Клієнта у всіх установах, підприємствах, організаціях, в судах на всіх стадіях судових процесів (в тому числі апеляційних та касаційних інстанціях), на всіх стадіях та видах виконавчих проваджень, в органах державної реєстрації і статистики, та в інших органах державної влади. Відповідно до п. 1.3. Договору, - клієнт відповідно до цього Договору має право давати Адвокату окремі доручення на вчинення конкретних дій, складення процесуальних та інших документів. Відповідно до п. 1.4. Договору, - клієнт також доручає Адвокату: вивчати, складати, підписувати, подавати та отримувати необхідні для представництва інтересів Клієнта документи; представляти інтереси клієнта у всіх необхідних структурах; оскаржувати судові рішення до апеляційних та касаційних судових інстанцій; подавати виконавчі листи, здійснювати супровід виконавчого провадження. Відповідно до Додаткової угоди № 1 до Договору № 25/07/23 про надання адвокатських послуг, - сторони дійшли згоди, що вартість адвокатських послуг за Договором по справі №760/19793/17 про визнання угоди недійсною, визнання права власності та витребування майна визначена у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, які пов`язані з підготовкою адвоката до участі у справі. Вид та час потрачений на надання вказаних послуг буде визначено в Акті прийому - передачі. Сторони дійшли згоди, що у разі задоволення позову Клієнта щодо повернення йому майна у вигляді будинку за адресою АДРЕСА_1 , останній сплачує Адвокату гонорар за цією додатковою угодою у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США. Звертає увагу суду, що під час укладання договору про надання адвокатських послуг № 25/07/23 та Додаткової угоди №1 формулювання «у разі задоволення позову Клієнта щодо повернення йому майна у вигляді будинку за адресою АДРЕСА_1 », малося на увазі фактичне повернення у власність майна: будинку АДРЕСА_1 . Саме в цьому запевняв його адвокат Галенко О.М. А якщо відповідачі по справі №760/19793/17 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та Київська міська рада будуть звертатись до Київського апеляційного суду та Верховного суду з метою оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18.07.2024р., адвокат Галенко О.М. буде представляти його інтереси в зазначених судах до остаточного вирішення справи №760/19793/17. Зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи адвокатським ордером від 14.08.2023р. виданим адвокатом Галенко О.М. на представництво його інтересів у Солом`янському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді, Верховному суді. Тобто скориставшись його юридичною необізнаністю та довірою Позивач змусив його підписати зазначений договір, а зараз не виконавши умов договору намагається стягнути гонорар адвоката. Своїми діями адвокат Галенко О.М. порушив його права клієнта оскільки зловживаючи його довірою змусив підписати зазначений договір та додаткову угоду № 1 до Договору № 25/07/23. За зазначеним договором ним були сплачені грошові кошти в розмірі 83 535 грн., що підтверджується квитанціями від 16.11.2023р., 30.11.2023р., 01.12.2023р., 27.12.2023р., 31.07.2023р., 16.11.2023р. Також зазначає що під час зустрічі з Позивачем 22.07.2024р. та підписання Акту про надання адвокатських послуг №3 від 22.07.2024р. на суму 12 000 грн. (послуги надані за Актом: участь адвоката в судових засіданнях (30.01.24, 17.07.24); підготовка заяви про винесення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на правову допомогу та подача її до суду), Позивач почав вимагати від нього підписання Акту про надання адвокатських послуг №3 від 22.07.2024р. на суму 5 500 доларів США (послуги надані за Актом: гонорар адвоката) та запропонував негайно сплатити йому гонорар адвоката в розмірі 5 500 доларів США, що відповідач робити відмовився, оскільки заява про винесення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на правову допомогу подана до суду не була, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18.07.2024р. в справі №760/19793/17 не набрало законної сили тобто фактичного повернення у власність майна: будинку АДРЕСА_1 не відбулося. Після зазначених подій адвокат Галенко О.М. зник, на телефонні дзвінки не відповідав, повний текст рішення в справі №760/19793/17 йому довелося отримувати самому, що підтверджується клопотанням поданим ним до Солом`янського районного суду м. Києва 28.08.2024р. У п.п. 6.1. Договору про надання адвокатських послуг №25/07/23 від 25.07.2023р. зазначено, що якщо протягом 10-ти днів після відправлення звіту про виконання доручення, в адресу Клієнта або іншу адресу, яку вказано Клієнтом, не одержані мотивовані заперечення у прийнятті виконаного доручення, (бажаного результату Клієнта згідно доручення), доручення вважається виконаним та підлягає оплаті згідно умов цього Договору. Позивачем у позові зазначено, що ним 21.08.2023 ОСОБА_2 було відправлено цінним листом з повідомленням про вручення Акт виконаних робіт № 4 від 22.07.2024 року, який стосується гонорару успіху адвоката у сумі 5500 доларів США, що підтверджується описом вкладення та квитанціями про оплату поштових витрат та лист з проханням підписати Акт виконаних робіт № 4 від 22 липня 2024 року у строк встановлений Додатковою угодою, а також оплатити суми вказані в Актах виконаних робіт № 3 та № 4 від 22 липня 2024 року шляхом переказу грошових коштів на його рахунок. Але повідомлення про надходження листа до поштового відділення до нього не надходило, зазначений лист відповідач не отримував тому не надіслав позивачу свої письмові заперечення. 01 жовтня 2024 року відповідачами в справі №760/19793/17 до Київського апеляційного суду було подано апеляційну скаргу на рішення від 18.07.2024р. по цивільній справі №760/19793/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та Київської міської ради про визнання права власності та витребування майна. Ухвалою від 21 жовтня 2024 року було відкрито апеляційне провадження та зупинено дію рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року. На даний час справа розглядається в Київському апеляційному суді. Тобто фактичного повернення майна будинку АДРЕСА_1 так і не відбулося. Зазначений в Додатковій угоді № 1 до Договору № 25/07/23 гонорар адвоката є неспівмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, не відповідає критерію реальності витрат, розумності їх розміру та становить надмірний тягар для відповідача. Відповідач вважає, що в позові слід відмовити виходячи із критерію реальності вартості адвокатських послуг, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини справи, щодо якої виник цей спір (невиконання в повному обсязі позивачем зобов`язання за договором про надання адвокатських послуг №25/07/23 від 25.07.2023р.) та враховуючи те, що майно: будинок АДРЕСА_1 не було повернуто у власність відповідача. З врахуванням наведеного просив заявлені в позовній заяві позовні вимоги залишити без задоволення.
17 вересня 2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі в яких зазначає, що 15.09.2025р. йому стало відомо, що позивачу ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України - прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди. Вручення підозри свідчить про те, що щодо позивача ведеться офіційне досудове розслідування у сфері корупційних кримінальних правопорушень. Це ставить під сумнів добросовісність та професійну репутацію позивача як адвоката. Такі обставини безпосередньо впливають на довіру до позивача та оцінку його пояснень, вимог і документів у цій цивільній справі. Предметом даної справи є стягнення з відповідача значної суми грошових коштів у вигляді «гонорару успіху». З урахуванням факту повідомлення позивачу про підозру у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, суд має критично оцінювати надані ним документи та заяви, оскільки вони можуть бути способом тиску чи зловживання правом. Факт повідомлення про підозру є обставиною, що має істотне значення для оцінки доказів та добросовісності позивача. Тому просив суд врахувати нові обставини - вручення позивачу підозри у вчиненні кримінального правопорушення - при оцінці його вимог і доказів у цій справі. 
Ухвалою від 24 червня 2025 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення витрат на правову допомогу, - закрито; призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Відповідно до п.1.1. Договору №25/07/23 про надання адвокатських послуг від 25 липня 2023 року, укладеного між адвокатом Галенко О.М. (Адвокат) та ОСОБА_2 (Клієнт), адвокат зобов`язався надати правову допомогу за окремими дорученнями клієнта (а.с. 8 - 11).
Згідно до п.4.2. вказаного договору, вартість послуг адвоката визначається в окремих додатках до цього договору.
Відповідно до п.4.5. Договору, гонорар адвоката може оплачуватися на будь - якому етапі виконання даного договору на підставі підписаного сторонами акту виконаних робіт. Клієнт може здійснити адвокатові попередню оплату за послуги, які будуть надані. При цьому, остаточний розрахунок між сторонами здійснюється не пізніше 10 (десяти) днів після закінчення терміну дії договору.
Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору №25/07/23 про надання адвокатських послуг від 25.07.2023 року, сторони дійшли згоди, що вартість адвокатських послуг за договором пов`язана з участю адвоката у судовому засіданні становить 3 000,00 грн. Також, сторони дійшли згоди, що вартість адвокатських послуг за договором по справі №760/19793/17 про визнання угоди недійсної, визнання права власності та витребування майна визначена у розмірі 20 000,00 грн., які пов`язані з підготовкою адвоката до участі у справі, вид та час витрачений на надання вказаних послуг буде визначений в Акті прийому - передачі; сторони дійшли згоди, що у разі задоволення позову клієнта щодо повернення йому майна у вигляді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , останній сплачує адвокату гонорар за цією додатковою угодою в розмірі 5 500 доларів США (а.с. 16).
Крім того, суд враховує, що відповідно до статті 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні; сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Позивачем надано суду Акти про надання адвокатських послуг №1 від 18 серпня 2023 року на суму 40 000,00 грн., №2 від 20 листопада 2023 року на суму 32 500,00 грн., №3 від 22 липня 2023 року на суму 12 000,00 грн. (а.с. 12 - 14).
При цьому, зі змісту вказаних актів вбачається що вони підписані на підставі Договору про надання адвокатських послуг від 25 липня 2023 року на Додаткової угоди №1 від 25 липня 2023 року до договору, відповідно до якого Виконавець надав, а Замовник прийняв відповідні послуги.
Таким чином, вказані акти не містять у собі посилання на їх погодження та підписання саме на виконання Договору №25/07/23 про надання адвокатських послуг від 25 липня 2023 року, укладеного між адвокатом Галенко О.М. (Адвокат) та ОСОБА_2 (Клієнт).
Також, зі змісту вказаних актів не вбачається можливим встановити у якій саме справі та / або з приводу яких саме питань надавались послуги.
Суд зважає на те, що вартість та обсяг послуг, вказаних у наданих Актах, не відповідає обсягу та вартості послуг погоджених сторонами у Додатковій угоді №1 до Договору №25/07/23 про надання адвокатських послуг від 25.07.2023 року.
Вказані акти також не містять вказівки на вартість одиниці послуги (години надання відповідної послуги), що унеможливлює здійснення судом відповідного розрахунку та погодження його сторонами підписантами відповідного акту.
Як вбачається з платіжної інструкції №31/07/2023 від 31 липня 2023 року, ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_1 ФОП за надання адвокатських послуг згідно договору №25/07/23 від 25.07.2023 року кошти в сумі 40 000,00 грн.; за платіжною інструкцією №43569303SB від 17 листопада 2023 року - в сумі 28 500,00 грн.; за платіжною інструкцією №@2PL904762 від 16 листопада 2023 року - в сумі 5 000,00 грн. (а.с. 32 - 34).
Крім того, відповідачем до відзиву на позовну заву додано на підтвердження здійснення оплати ОСОБА_1 квитанції: від 16.11.2023 року на суму 5 000,00 грн., від 31.07.2023 року - на суму 40 000,00 грн., від 16.11.2023 року - на суму 28 500,00 грн., перерахування з призначенням платежу Monobank New НОМЕР_4 , 380956273211: від 30.11.2023 року - на суму 5 000,00 грн., від 01.12.2023 року - на суму 1 000,00грн., від 27.12.2023 року - на суму 3 750,00 грн. (а.с. 61 - 66).
В судовому засіданні позивач не заперечував що відповідні платежі були здійснені відповідачем на його користь.
Судом досліджено ще один Акт про надання адвокатських послуг №3 від 22 липня 2024 року, в якому вказана вартість послуг в розмірі 5 500 доларів США, який підписаний виключно позивачем (а.с. 15).
При цьому, вказаний акт має аналогічні реквізити (номер та дату) з Актом про надання адвокатських послуг №3 від 22 липня 2023 року на суму 12 000,00 грн.
Крім того, суд зважає на те, що зазначений акт має неузгодженість щодо зазначеної в ньому вартості послуги, а саме: одночасне зазначення в акті визначення вартості у гривні та у доларах США.
Судом також досліджено лист (без дати) (а.с. 18 - 19), роздруківку трекінгу (а.с. 20 - 22), опис та квитанції щодо направлення поштової кореспонденції (а.с. 23).
Позивачем до позовної заяви додано Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року (справа №760/19793/17), яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено (а.с. 25 - 31).
При цьому, як вбачається з Ухвали про поновлення строку та відкриття апеляційного провадження від 21 жовтня 2024 року, клопотання про поновлення строку задоволено, поновлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , поданою представником ОСОБА_8 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року; відповідно до ч. 4 ст. 359 ЦПК України зупинено дію рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року (а.с. 68).
Таким чином як вбачається з матеріалів справи Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року було призупинено Київським апеляційним судом, що свідчить про недосягнення відповідачем бажаного результату у справі.
Відповідачем надано суду докази звернення його з клопотанням до Солом`янського районного суду м. Києва щодо видачі копії повного рішення суду у справі №760/19793/17 (а.с. 67). 
Крім того, судом досліджено надані позивачем до матеріалів справи лист Головного управління Національної поліції у м. Києві від 11.09.2025 року (а.с. 88), Доручення (а.с. 89), Повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 18 серпня 2025 року (а.с. 89 - 91).
Інших доказів суду надано не було.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення (див. постанову Верховного Суду від 27.02.2024 у справі № 916/2239/22).
Особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки (див. постанову Верховного Суду від 11.01.2024 № 916/1247/23).
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року №5076-VI, визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
За ст. 1 цього Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт - оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 27 вказаного Закону, договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, зокрема і положення ст. 524 ЦК України.
Як вбачається зі статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з додатку №1 до Договору №25/07/23 про надання адвокатських послуг від 25.07.2023 року, сторони дійшли згоди, що у разі задоволення позову клієнта щодо повернення йому майна у вигляді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , останній сплачує адвокату гонорар за цією додатковою угодою в розмірі 5 500 доларів США.
При цьому, відповідно до Ухвали про поновлення строку та відкриття апеляційного провадження від 21 жовтня 2024 року, відповідно до ч. 4 ст. 359 ЦПК України зупинено дію рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року.
Таким чином, доказів на підтвердження отримання відповідачем бажаного результату надання йому послуг за укладеним договором позивачем, надано суду не було.
Щодо вимоги щодо стягнення з відповідача коштів в сумі 12 000,00 грн. суд зважає на наступне.
На підтвердження власної позиції у справі позивачем надано суду Акти про надання адвокатських послуг №1 на суму 40 000,00 грн., №2 від 20 листопада 2023 року на суму 32 500,00 грн., №3 від 22 липня 2023 року на суму 12 000,00 грн., підписані позивачем та відповідачем, на загальну суму 84 500,00грн.
При цьому як вже зазначалось, зі змісту вказаних актів не вбачається можливим встановити у якій саме справі та / або з приводу яких саме питань надавались послуги; вартість та обсяг послуг, вказаних у наданих Актах, не відповідає обсягу та вартості послуг погоджених сторонами у Додатковій угоді №1 до Договору №25/07/23 про надання адвокатських послуг від 25.07.2023 року.
За таких обставин, доказів на підтвердження погодження сторонами та підписання відповідних актів саме на підтвердження належного надання послуг позивачем відповідачу за Договором №25/07/23 про надання адвокатських послуг від 25.07.2023 року суду не надано.
Також, як вбачається з наданих сторонами доказів, між сторонами існували як взаємовідносини щодо надання адвокатських послуг, так і інших послуг за які позивачу здійснювалась відповідачем сплата коштів як фізичній особі - підприємцю.
Крім того, окрім оплат, вказаних позивачем, відповідачем надано докази сплати коштів в загальній сумі 9 750,00 грн., отримання яких спростовано позивачем не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
При цьому, суд зважає на те, що належних та допустимих доказів порушення відповідачем зобов`язань з оплати послуг, наданих позивачем за Договором №25/07/23 про надання адвокатських послуг від 25.07.2023 року на який посилається позивач у позовній заяві, надано суду не було.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, ч. 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Суд також звертає увагу, що сам по собі факт існування між сторонами договірних правовідносин та здійснення відповідачем окремих платежів на користь позивача не є безумовним підтвердженням наявності заборгованості у заявленому позивачем розмірі. Для задоволення позовних вимог позивач зобов`язаний довести саме факт належного та повного надання конкретних послуг у межах заявленого договору, їх обсяг, вартість, погоджену сторонами, а також факт невиконання відповідачем обов`язку з оплати таких послуг.
Натомість надані позивачем докази не дають можливості встановити конкретний перелік та обсяг наданих послуг, їх співвідношення з умовами Договору №25/07/23 про надання адвокатських послуг від 25.07.2023 року та Додаткової угоди №1 до нього, наявність у відповідача простроченого грошового зобов`язання перед позивачем. 
З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 13, 15, 16, 509, 526, 610, 626, 628, 629, 638, 901 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення витрат на правову допомогу, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи: 
Позивач:  ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );
Відповідач:  ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя        І. О. Тесленко