ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4941/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),
судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 (повний текст рішення складено 14.01.2025, суддя Скриннікова Н.С.) у справі №904/4941/24
за позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (код ЄДРПОУ 03342184)
до відповідача-1: територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг (код ЄДРПОУ 33874388), 
відповідача-2: Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг (код ЄДРПОУ 03364234)
про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги у сумі 84 818, 31 грн,

ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2024 Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача-1: територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг (код ЄДРПОУ 33874388), відповідача-2: Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг (код ЄДРПОУ 03364234) про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги у сумі 84 818, 31 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що об`єктом теплоспоживання є квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Гірників, буд.52 кв.77, розташована в багатоквартирному житловому будинку, опалення до квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач - Криворізька міська рада як власник зазначеної квартири отримує теплову енергію саме в житлове приміщення, а отже є споживачем послуг у розумінні Закону України «Про житлово - комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017 (далі – Закон №2189-VІІІ)
Відповідачу щомісяця проводились нарахування відповідно до тарифів на послуги з центрального опалення з 01.01.2011, відповідач в порушення ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги № № 2189-VIII оплату за отримані послуги за попередні періоди не проводив, а тому утворилась заборгованість за період з 01.11.2013 по 01.05.2024.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі № 904/4641/24 відмовлено у застосуванні наслідків пропуску строків позовної давності до позовних вимог. Відмовлено у позові повністю.
Не погодившись з судовим рішенням, Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у даній справі і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судові витрати покласти на відповідачів.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене судом передчасно, без з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки №379675563 від 22.05.2024 квартира №77 у будинку №52 по вул. Гірників в місті Кривому Розі є комунальною власністю Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Відповідача-1 Криворізької міської ради на підставі свідоцтва про право власності САЕ №674244 від 07.05.2012 року та рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна» за №136 від 11.04.2013 року.
Предметом доказування є обставини, пов`язані із виконанням відповідачем-1 обов`язку щодо повної та своєчасної оплати вартості послуг з теплопостачання квартири, власником яких він є за відсутності договорів на надання житлово-комунальних послуг за період з 01.11.2013 року по 01.05.2024 року.
На думку скаржника, Криворізька міська рада, як власник зазначеної квартири, отримувала теплову енергію для опалення житлового приміщення приміщення площею 72,4 кв.м., так як зазначене приміщення не відокремлене від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення будинку. А відтак, Відповідач-1 зобов`язаний нести обов`язок щодо оплати заборгованості за отримані послуги.
Проте, суд в ухваленому рішенні від 14.01.2025 у справі №904/4941/24 суд взагалі не звернув увагу щодо предмету спору та встановлених зобов`язань відповідачів, а саме щодо Криворізької міської ради, тобто суд не застосував (порушив) норми матеріального права.
Натомість, суд в рішенні від 14.01.2025 у справі №904/4941/25 як загальною підставою для відмови в позовних вимогах позивачу зазначив наступне:
«Суд встановив, що позивач не надав доказів того, що нарахування здійснювались; що вони здійснювались у конкретних сумах за кожен окремий період, який зазначений вище; що ці нарахування відповідали саме тим нормативним актам, які зазначені у позові; позивач не надав доказів кому саме були здійснені ці нарахування, тобто хто саме був зобов`язаним заплатити; позивач не додав до позову розрахунки за періоди можливих нарахувань; позивач не надав доказів виставлення рахунків, надсилання/отримання; позивач не надав доказів належним чином укладених договорів за період з 01.11.2013 по 01.05.2024.
Суд встановив, що індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії від 05.10.2021 є публічним договором приєднання, який за твердженням самого позивача набрав чинність 05.11.2021. Проте позивач не надав суду доказів оприлюднення цього договору і не надав доказів набрання чинності договором саме 05.11.2021.
З огляду на те, що суд встановив, що позивач не довів факт набрання чинності договором та того, хто з відповідачів мав обов`язок заплатити, то і підстави для плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії не доведені доказами.
Суд встановив, що наданий розрахунок заборгованості за період з 01.11.2023 по 05.2024 містить відомості власника: Островерх Олена Артемівна; прилад обліку: теплоенергія з 05.11.2021, пільга: дитина війни 25% Островерх О.А. закрита 01.09.2012.
Отже цей розрахунок не стосується відповідачів, а тому суд визнав цей доказ неналежним.
Суд також визнав додані до позову в копіях акти № 61, 154, 71, 16, 192, 44, 80, 217, б/ н від 02.11.2022, б/н 23.03.2023, 68 неналежними доказами, оскільки вони стосуються ОСББ Гірників 52.
Суд також встановив, що позивач, зазначаючи про порушення відповідачем вимог статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №°2189-VIH, яке на думку позивача, виразилось у не оплаті за отримані послуги за період з 01.11.2013 по 01.05.2024 в розмірі 84 818,31 грн. не зазначив яким з двох відповідачів було допущено порушення, а також не обґрунтував дію вказаного закону в часі, з урахуванням того, що перша редакція цього закону відбулась 09.11.2017, а позивач зазначив, що відповідач допустив порушення з 01.11.2013.
Суд встановив, що підстави для задоволення позову відсутні через необґрунтованість останнього.»
Однак, з вказаними висновками погодитись не можна, оскільки вони не відповідають чинному законодавству у зв`язку з наступним.
Законодавством, чинним у спірний період до 05.11.2021, на споживача теплової енергії було покладено обов`язок своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на умовах типового договору та здійснювати оплату спожитих послуг. Відмова від укладення такого договору за умови його відповідності типовому суперечила вимогам цивільного та спеціального законодавства.
Умови типового договору, встановлені актами законодавства, є обов`язковими для сторін і не можуть змінюватися за їх розсудом. При цьому фактичне споживання теплової енергії, у тому числі за відсутності укладеного договору та за умови невідключення від мереж теплопостачання, не звільняє споживача від обов`язку оплати її вартості.
Такий підхід узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.03.2019 у справі №910/12510/17, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17.
З 01.05.2021 правове регулювання договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється з урахуванням змін, внесених Законом №1060-ІХ, якими передбачено нові моделі організації договірних відносин та механізм укладення публічних договорів приєднання. До моменту обрання співвласниками багатоквартирного будинку відповідної моделі договірних відносин між виконавцем послуги та кожним співвласником діє індивідуальний публічний договір приєднання, який вважається укладеним у разі неприйняття такого рішення протягом 30 днів з дня його оприлюднення.
05.10.2021 КПТМ «Криворіжтепломережа» оприлюднило на офіційному веб-сайті типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. У зв`язку з тим, що співвласниками будинку не було обрано модель договірних відносин та не укладено інший договір, індивідуальний публічний договір приєднання вважається укладеним з 05.11.2021 в силу прямої норми закону.
Надання послуги з постачання теплової енергії підтверджується актами подання та припинення подання теплоносія до будинку, укладеними з управителем - ОСББ «Гірників 52». Водночас споживач, всупереч вимогам статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оплату за отримані послуги не здійснив, унаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.11.2013 по 01.05.2024 у розмірі 84 818,31 грн, з яких 84 254,60 грн - за послугу з постачання теплової енергії та 563,71 грн - плата за абонентське обслуговування.
Скаржник вважає, що доказів погашення заборгованості споживачем не надано, у зв`язку з чим вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» про стягнення заборгованості є обґрунтованими та заявленими правомірно.
Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради (ДРІМ виконкому КМР) є самостійним структурним підрозділом виконкому міської ради, підзвітним і підконтрольним Криворізькій міській раді, та правонаступником управління благоустрою і житлової політики виконкому КМР. Відповідно до затвердженого Положення, ДРІМ наділений повноваженнями щодо організації управління житловим фондом, прийняття об`єктів до комунальної власності та виконання функцій балансоутримувача житлових і нежитлових приміщень комунальної власності.
Згідно зі Статутом територіальної громади м. Кривого Рогу, об`єкти комунальної власності належать територіальній громаді, а повноваження щодо їх володіння, користування та розпорядження здійснюються міською радою та її виконавчими органами. Спірне приміщення (квартира №77 у будинку №52 по вул. Гірників) перебуває у комунальній власності міста та обліковується на балансі ДРІМ виконкому КМР, що свідчить про його участь у здійсненні правомочностей власника спільно з Криворізькою міською радою.
Скаржник вважає, за таких обставин наявні підстави для солідарної відповідальності Криворізької міської ради та ДРІМ виконкому КМР за зобов`язаннями, пов`язаними з утриманням і користуванням об`єкта комунальної власності. Доказів на спростування зазначених обставин ДРІМ виконкому КМР не надано.
При цьому ДРІМ виконкому КМР у відповіді на претензію КПТМ «Криворіжтепломережа» заявив про застосування строку позовної давності, однак господарським судом у рішенні від 14.01.2025 ці доводи не були враховані та фактично залишені поза увагою.
Згідно до протоколу автоматичногорозподілу судової справи між суддямивід 30.01.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/4941/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/4941/24.
07.02.2025 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду. 
Ухвалою суду від 17.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі №904/4941/24. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
05.03.2025 від Криворізької міської ради до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням приписів матеріального і процесуального права. Вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Позивачем не надано суду доказів оприлюднення договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року і не надано доказів набрання чинності договором саме 05.11.2021 року.
Враховуючи відсутність договірних відносин між Криворізькою міською радою та КПТМ «Криворіжтепломережа», вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, ухваленим з дотриманням приписів матеріального і процесуального права.
Криворізька міська рада вважає, обгрунтованими висновки Господарського суду Дніпропетровської області, викладені в рішенні від 14.01.2025 року в справі №904/4941/24 щодо не доведення КПТМ «Криворіжтепломережа» заявлених позовних вимог, а саме, що нарахування здійснювались; що вони здійснювались у конкретних сумах за кожен окремий період; що ці нарахування відповідали саме тим нормативним актам, які зазначені у позові; позивач не надав доказів кому саме були здійснені ці нарахування, тобто хто саме був зобов`язаним заплатити; позивач не додав до позову розрахунки за періоди можливих нарахувань; позивач не надав доказів виставлення рахунків, надсилання/отримання.
Криворізька міська рада є органом місцевого самоврядування та згідно з приписами ст. 19 Конституції України зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також Криворізька міська рада звертає увагу на те, що в спірній квартирі у період заявлених вимог з 01.11.2013 року до 01.05.2019 року взагалі відсутній споживач житлово-комунальних послуг.
Криворізькою міською радою, в період заявлених вимог з 01.05.2019 року до 01.05.2023 року, не отримуються послуги з теплопостачання за вказаною адресою (квартира №77 у будинку №52 по вул. Гірників в місті Кривому Розі) та з огляду на наведене, не подавалася заява-приєднання до договору і не здійснюється сплата рахунків .
Криворізька міська рада вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року в справі №904/4941/24 законним та обгрунтованим, ухваленим з дотриманням приписів матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції. Просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року в справі №904/4941/24 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" залишити без задоволення.
06.03.2025 від Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради до ЦАГС надійшли пояснення, в яких зазначено про те, що оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року в справі №904/4941/24 є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням приписів матеріального і процесуального права. Вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Позивачем не надано суду доказів оприлюднення договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року і не надано доказів набрання чинності договором саме 05.11.2021 року.
Враховуючи відсутність договірних відносин між Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізькі міської ради та КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідач 2 вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, ухваленим з дотриманням приписів матеріального і процесуального права.
Крім того, в позовних вимогах Позивачем заявлено, що Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізькі міської ради є балансоутримувачем квартири за адресою: вул. Гірників, буд. 52, кв.77, про що зазначаємо та наголошуємо.
Правовідносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг у спірний період регулювалися Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 (чинним до 01.05.2019) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 (чинним з 01.05.2019).
Закон №1875-IV визначав споживача як фізичну або юридичну особу, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги. Водночас стаття 24 цього Закону встановлювала для балансоутримувача обов`язок ведення бухгалтерської та іншої звітності, однак не покладала на нього обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги.
У Законі №2189-VIII, чинному з 01.05.2019, поняття «балансоутримувач» взагалі відсутнє. Як роз`яснено Міністерством розвитку громад та територій України у листі від 11.01.2021 №8/91/76-21, з прийняттям нового Закону поняття «балансоутримувач» багатоквартирного будинку було скасовано.
При цьому відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» баланс є виключно елементом фінансової звітності підприємства і не визначає статусу споживача чи платника житлово-комунальних послуг.
Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради вважає обґрунтованими висновки Господарського суду Дніпропетровської області, викладені в рішенні від 14.01.2025 року в справі №904/4941/24 щодо не доведення КПТМ «Криворіжтепломережа» заявлених позовних вимог, а саме, що нарахування здійснювались; що вони здійснювались у конкретних сумах за кожен окремий період; що ці нарахування відповідали саме тим нормативним актам, які зазначені у позові; позивач не надав доказів кому саме були здійснені ці нарахування, тобто хто саме був зобов`язаним заплатити; позивач не додав до позову розрахунки за періоди можливих нарахувань; позивач не надав доказів виставлення рахунків, надсилання/отримання.
Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради є органом місцевого самоврядування та згідно з приписами ст. 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо періоду заявлених вимог з 01.11.2013 року до 01.05.2019року.
В спірній квартирі у наведений період взагалі відсутній споживач житлово-комунальних послуг.
Щодо періоду заявлених вимог з 01.05.2019 року до 01.05.2023року.
Департаментом розвитку інфраструктури виконкому Криворізької міської ради не отримуються послуги з теплопостачання за вказаною адресою та з огляду на наведене, не подавалася заява-приєднання до договору і не здійснюється сплата рахунків.
Таким чином, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року в справі №904/4941/24 законним та обгрунтованим, ухваленим з дотриманням приписів матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції. Просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року в справі №904/4941/24 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" залишити без задоволення.
11.03.2025 від Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" до ЦАГС надійшла відповідь на відзив, де зазначено про те, що квартира №77 у будинку №52 по вул. Гірників у м. Кривому Розі перебуває у комунальній власності територіальної громади міста в особі Криворізької міської ради, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами. Як власник зазначеного житлового приміщення, Криворізька міська рада фактично отримувала теплову енергію для його опалення, оскільки квартира не відокремлена від внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Належне надання КПТМ «Криворіжтепломережа» послуг з постачання теплової енергії у період з 01.11.2013 по 11.05.2024 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія до будинку, підписаними постачальником та управителем будинку — ОСББ «Гірників 52». Такі акти є належними доказами факту надання послуги.
05.10.2021 КПТМ «Криворіжтепломережа» оприлюднило типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Фактом приєднання до умов договору є, зокрема, отримання споживачем послуги, що у даному випадку підтверджується матеріалами справи. Рішень співвласників будинку щодо зміни моделі договірних відносин не приймалося.
Позивач наполягає, що незалежно від формального укладення договору споживач зобов`язаний оплатити фактично отримані житлово-комунальні послуги, а відсутність договору не звільняє від обов`язку їх повної оплати.
Щодо застосування позовної давності до спірних відносин.
Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність становить три роки та застосовується судом виключно за заявою сторони у спорі. Перебіг позовної давності починається з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права, а її сплив є підставою для відмови в позові лише за умови встановлення факту порушення права та відсутності поважних причин пропуску строку.
Разом з тим, перебіг та сплив позовної давності у спірних правовідносинах підлягає продовженню з огляду на дію спеціальних норм законодавства. Зокрема, під час дії карантину, встановленого з 12.03.2020 до 30.06.2023, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України строки позовної давності, визначені статтею 257 ЦК України, були продовжені на весь період дії карантину.
Крім того, з 24.02.2022 і дотепер в Україні діє воєнний стан, у період якого, згідно з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, строки позовної давності також продовжуються на строк його дії.
За таких обставин трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості, яка існувала як на момент запровадження карантину, так і на час звернення до суду, не сплив. Відтак, на думку скаржника, підстав для застосування позовної давності та відмови у позові не вбачається.
21.03.2025 від Криворізької міської ради до ЦАГС надійшли пояснення в яких зазначено про те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням приписів матеріального і процесуального права. Вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Щодо доводів відповіді на відзив стосовно строків позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Одночасно з цим, законодавцем чітко визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Беручи до уваги період за який позивачем заявлено вимоги, а саме, з 01.11.2013 року по 01.05.2024 року, є безпідставними посилання на приписи пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, Закону України від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану».
Щодо доводів відповіді на відзив стосовно учасників спору №904/4941/24.
Відносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Цивільним і Господарським кодексами України та спеціальними нормативно-правовими актами. Органи місцевого самоврядування, зокрема міські ради, відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», діють від імені та в інтересах територіальної громади.
Спірна квартира не перебуває на балансовому обліку Криворізької міської ради, що має значення для визначення належного відповідача у справі.
Як зазначено у правових висновках Верховного Суду, зокрема у справі № 910/7122/17 від 11.09.2019, у справі № 552/6381/17 від 30.01.2019, визначення відповідача, предмета та підстав позову є правом позивача, тоді як встановлення належності відповідача та обґрунтованості позовних вимог є обов`язком суду. Питання заміни неналежного відповідача може бути вирішене виключно судом першої інстанції до початку розгляду справи по суті.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. У разі встановлення неналежності відповідача та відсутності підстав для його заміни суд відмовляє у позові до такого відповідача, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду.
Щодо доводів відповіді на відзив стосовно договірних відносин.
Надання житлово-комунальних послуг та користування тепловою енергією допускається виключно на договірних засадах, на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією відповідно до типових форм. Теплогенеруюча організація має право постачати теплову енергію споживачу лише за наявності такого договору.
У зв`язку з цим обґрунтованими є висновки Господарського суду Дніпропетровської області, викладені у рішенні від 14.01.2025 у справі №904/4941/24, про те, що позивач не надав належних доказів оприлюднення договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 05.10.2021 та доказів набрання ним чинності саме з 05.11.2021, що виключає можливість визнання такого договору укладеним у зазначену дату.
Враховуючи відсутність договірних відносин між Криворізькою міською радою та КПТМ «Криворіжтепломережа», Криворізька міська рада вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням приписів матеріального і процесуального права.
Криворізька міська рада є органом місцевого самоврядування та згідно з приписами ст. 19 Конституції України зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Звертає увагу суду, що в спірній квартирі у період 01.11.2013 року до 01.05.2019 року взагалі відсутній споживач житлово-комунальних послуг.
В період 01.05.2019 року до 01.05.2023 року (позовні вимоги) Криворізькою міською радою не отримуються послуги з теплопостачання за вказаною адресою та з огляду на наведене, не подавалася заява-приєднання до договору і не здійснюється сплата рахунків .
Просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року в справі №904/4941/24 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" залишити без задоволення.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Як вбачається з матеріалів справи, Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (Далі – Позивач), засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, звернулось з позовом до Криворізької міської ради (відповідач -1) та Департаменту розвитку та інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради (відповідач -2)
Позивач зазначив у позові, що на виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку за алресою: м. Кривий Ріг, вул. Гірників, буд.52, кв.77. 
Криворізька міська рада як власник зазначеної квартири отримує теплову енергію саме в житлове приміщення, а отже є споживачем послуг у розумінні Закону України «Про житловокомунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017 (далі – Закон №2189-VІІІ). Доказами подачі теплової енергії до будинку є акти про подачу теплоносія та про його відключення, розрахунок заборгованості, публічний договір від 05.10.2021.
За матеріалами даної справи, відповідно до інформаційної довідки № 379675563 від 22.05.2024 квартира № 77 у будинку 52 по вул. Гірників. м. Кривий Ріг є комунальною власністю Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради на підставі свідоцтва про право власності САЕ №674244 від 07.05.2012 року та рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна» за №136 від 11.04.2013 року. 
Позивач зазначив у позові, що «відповідачу щомісяця проводились нараховування відповідно до тарифів на послуги з централізованого опалення».
За твердженням позивача нараховування здійснювались відповідно до тарифів на послуги з централізованого опалення: 
з 01.01.2011 (затверджено постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14.12.2010 р., тариф на теплову енергію для населення – 269,50 грн. за 1 Гкал);
з 31.10.2014 (затверджено постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №146 від 17.10.2014 р., плановий тариф на теплову енергію для населення – 427,83 грн. за 1 Гкал.);
з 01.05.2015 (затверджено постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015р. з централізованого опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 720,15 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 21,77 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з ПДВ);
з 01.07.2016 (затверджено постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015р. зі змінами згідно постанови НКРЕКП №1101 від 09.06.2016р. з централізованого опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії – 1411,77 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії – 42,69 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість);
з 04.11.2016 (затверджено постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1171 від 31.03.2015р. зі змінами згідно постанови НКРЕКП №1782 від 06.10.2016р. з централізованого опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії – 1417 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії – 51,63 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість);
з 31.12.2017 ( згідно постанови від 28.12.17р. № 1536 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року № 1171», для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії – 1424,96 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова – 1070,27 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової – 354,69 грн/ Гкал); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії – 67,05 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова – 50,36 грн за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової – 16,69 грн за 1 кв. м);
з 06.10.2018 ( відповідно до Постанови НКРЕКП від 27.02.2018 №240 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 31.03.2015 №1171" тариф для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії за 1 Гкал становить 1431,15 грн./Гкал (з ПДВ); тариф для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії становить 67,34 грн. /м? (з ПДВ);
з 01.01.2019 (відповідно до Постанови НКРЕКП від 10.12.2018 №1752 "Про встановлення тарифів на послугу з централізованого опалення, що надається населенню КПТМ "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", яке є виконавцем цієї послуги" тариф для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії за 1 Гкал становить 1701,19 грн./Гкал (з ПДВ); тариф для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії становить 80,04 грн./кв.м (з ПДВ). 
з 05.11.2021 договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який в силу законодавства є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПТМ «Криворіжтепломережа», режим доступу http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року, що укладений в порядку ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189- VІІІ., (далі - Індивідуальний договір). 
Позивач просить стягнути з Територіальної громади в особі Криворізької міської ради, Виконкому Кривозької міської ради Депатементу розвитку інфраструктури міста заборгованість за житлово – комунальні послуги за період з 01.11.2013 по 01.05.2024 в розмірі 84 818,31 грн, з них: за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 84 254,60 грн та плату за абонетське обслуговування в розмірі 563,71 грн.
Відмовляючи у застосуванні наслідків пропуску строків позовної давності до позовних вимог та відмовляючи у позові повністю суд першої інстанції виснував наступне.
Предметом позову є вимога про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії та абонентське обслуговування у загальному розмірі 84 818,31 грн.
Позивач посилався на те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії до квартири № 77 у будинку № 52 по вул. Гірників у м. Кривому Розі, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста в особі Криворізької міської ради, та вважав останню споживачем житлово-комунальних послуг.
Суд установив, що позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.11.2013 по 01.05.2024, однак не надав належних і допустимих доказів здійснення нарахувань за відповідні періоди, їх розміру, відповідності застосованим тарифам, а також не довів, кому саме з двох відповідачів ці нарахування здійснювались і хто був зобов`язаний їх сплачувати. До позову не додано розрахунків за окремі періоди, доказів виставлення та отримання рахунків, а також доказів належного укладення договорів у спірний період.
Індивідуальний публічний договір приєднання від 05.10.2021, на який посилався позивач, не підтверджений доказами його оприлюднення та набрання чинності, у зв`язку з чим підстави для стягнення плати за абонентське обслуговування не доведені.
Поданий розрахунок заборгованості містить відомості щодо іншої особи та не стосується відповідачів, а додані акти стосуються ОСББ «Гірників 52», що зумовило визнання цих доказів неналежними.
Крім того, позивач не конкретизував, яким саме відповідачем допущено порушення, та не обґрунтував застосування Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до правовідносин, що виникли до набрання ним чинності.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з його необґрунтованістю.
Щодо застосування строків позовної давності.
Відповідачі заявили клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, поданою до ухвалення рішення. Позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність становить три роки (стаття 257 ЦК України), а її перебіг починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Разом з тим, за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КГС від 17.10.2024 у справі № 914/2441/15 (914/2778/21), позовна давність застосовується лише за наявності підстав для задоволення позовних вимог. Суд зобов`язаний насамперед з`ясувати, чи було порушене право позивача. Якщо право не порушене, у позові відмовляється з підстав його необґрунтованості, і лише у разі встановлення порушення права та спливу строку позовної давності суд відмовляє у позові з цієї підстави.
Оскільки у даній справі суд дійшов висновку про відмову в позові через його необґрунтованість, підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності не вбачається.
Колегія суддів не погоджується з даними висновками, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За приписами статей 3, 4 Закону України "Про теплопостачання" відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".
Так, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Відповідно до норм статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
У статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зазначено, що комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Статтею 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Відповідно до частини другої ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.
Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (ч. 5, 7 ст. 21 "Про житлово-комунальні послуги").
Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.
Пунктом 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (Постанова втратила чинність з 01.05.2022 на підставі Постанови КМ України № 85 від 02.02.2022).
Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором (п. 37 Правил в редакції Постанови КМ України № 85 від 02.02.2022).
Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг (п. 39 Правил в редакції Постанови КМ України № 85 від 02.02.2022).
Таким чином, незалежно від того, чи укладався між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг, споживачі зобов`язані їх оплатити, а відсутність договору не є підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц.
Установлено, що між позивачем, який є фактично виконавцем та відповідачем-1, як власником (споживачем), договір на надання житлово-комунальних послуг не укладався.
Також встановлено, відповідно до інформаційної довідки № 379675563 від 22.05.2024 квартира № 77 у будинку 52 по вул. Гірників. м. Кривий Ріг є комунальною власністю Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради на підставі свідоцтва про право власності САЕ №674244 від 07.05.2012 року та рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна» за №136 від 11.04.2013 року. (а.с. 34)
Згідно зі статтею 41 Конституції України, статтею 319 Цивільного кодексу України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
За приписами частини першої ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Положеннями статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.
Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.
При цьому за змістом статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Статтею 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч.2 ст. 1220 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297, ст.1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (чч. 1,2 ст. 1277 ЦК України).
За приписами частини третьої ст. 1277 Цивільного кодексу України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що, прийнявши відумерлу спадщину, Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради набула право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця, відповідно має нести тягар утримання майна, що йому належить.
Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.
Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст.ст. 24, 25 Закону України "Про теплопостачання" та є обов`язковим для сторін на підставі закону.
За змістом ст. 25 цього Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону)
Отже, на споживачів теплової енергії покладено обов`язок своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії та вносити плату за постачання теплової енергії.
Фактичне споживання теплової енергії, в тому числі і у разі відсутності договору, а також не вчинення дій з відключення від послуг теплопостачання, здійснюється відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, не звільняє від оплати вартості спожитої теплової енергії, і вважається допущеним господарським правопорушенням у відносинах теплопостачання. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 910/12510/17, від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17, від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17.
Споживач не звільняється від оплати послуги з теплопостачання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні і послуга з постачання теплової енергії є обов`язковою до сплати незалежно від проживання.
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до частин 3, 6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо; споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Так, 01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг". Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі і до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.
Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.
У частині 1 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону №1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:
1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;
2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;
3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.
Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).
У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.
Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.
За приписами ч.5 ст.13 цього Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII (в редакції від 01.05.2021) договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.
Постановами Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021 та №1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги" договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов.
Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
Відповідно до п. 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
05 жовтня 2021 року, на виконання вимог Закону, КПТМ "Криворіжтепломережа" оприлюднило на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання.
Згідно з п. 1 оприлюдненого КПТМ "Криворіжтепломережа" Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п.53 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
У визначений нормативними актами строк співвласниками вищезазначеного житлового будинку не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин з надавачем послуг з постачання теплової енергії КПТМ "Криворіжтепломережа".
Таким чином, з урахуванням системного аналізу вище наведених норм чинного законодавства і матеріалів справи, через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та сплив 30-денного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (05.10.2021), суд дійшов висновку, що типовий індивідуальний договір між КПТМ "Криворіжтепломережа" та Криворізькою міською радою/відповідачем 1 є укладеним з 05.11.2021 в силу вимог Закону.
Відповідно до ст. 634 ЦК України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору.
Згідно п. 11 Індивідуального договору - обсяг спожитої у будинку Послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між Споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315 (далі-Методика розподілу).
Пунктом 16 Індивідуального договору передбачено, що на час відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його ремонтом, проведенням повірки засобу вимірювальної техніки, який є складовою частиною вузла обліку, ведення комерційного обліку здійснюється відповідно до Методики розподілу.
В п. 30 Індивідуального договору зазначено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: 
плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830,в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному вебсайті Виконавця http://www.kpts.dp.ua/.
В п. 31 Індивідуального договору зазначено - вартістю Послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Розмір тарифу зазначається на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному вебсайті Виконавця http://www.kpts.dp.ua/.
Пунктом 32 передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.
В п. 34 Індивідуального договору зазначено - що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту Послугу.
Споживач, в порушення ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІІ, оплату за отримані послуги не здійснив, та, як наслідок, утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2013 по 01.05.2024 в сумі 84 254,60 грн та заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2013 по 01.05.2024 в сумі 563,71 грн.
Доказів сплати суми боргу в повному обсязі або частково споживачем до суду не надано.
З урахуванням доведення позивачем надання послуги з постачання тепла та за абонентське обслуговування та їх вартість, апеляційний суд вважає вимогу позивача до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради такою, що заявлена правомірно.
Щодо застосування позовної давності до спірних відносин слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
При цьому відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
До позовних вимог застосовується трирічний строк позовної давності, передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України.
Водночас, згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в редакції Закону України № 540-IX від 30.03.2020 (чинний з 02.04.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (із змін. і доп.) "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 27.06.2023 № 651 був відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України.
24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан, який триває і на даний час.
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".
З огляду на те, що позов подано у листопаді 2024 року, вимоги про стягнення заборгованості за період до 01.11.2021 підлягають застосуванню наслідків спливу строку позовної давності. Станом на 01.11.2021 загальний розмір заборгованості становив 61 183,43 грн (враховуючи заборгованість за абонентське обслуговування), що є простроченою частиною вимог. Таким чином, з урахуванням загальної заявленої суми 84 818,31 грн, допустимою до стягнення є лише сума 23 634,88 грн, яка відповідає періоду з 01.11.2021 по 01.05.2024. В решті заявлених вимог слід відмовити у зв`язку із пропуском позовної давності.
За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. До стягнення підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 23 634,88 грн, у тому числі: за послуги з постачання теплової енергії - 23 112,88 грн; плата за абонентське обслуговування - 522,00 грн.
В задоволенні вимог до Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради - відмовити.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З урахуванням розглядуваних відносин, інші аргументи сторін по справі стосуються викладених та проаналізованих у рішенні обставин та доводів сторін, не змінюють сутність правовідносин та їх оцінку, надану судом, і, відповідно, не потребують окремої оцінки.
Частиною 1 статті 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" підлягає задоволенню частково, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі №904/4941/24 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Згідно статті 129 ГПК України судові витрати (судовий збір за подання позову та апеляційної скарги) покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд.

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі №904/4941/24 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі №904/4941/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.
Стягнути з Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг (код ЄДРПОУ 33874388) на користь Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (код ЄДРПОУ 03342184) заборгованість за житлово-комунальні послуги 23 634,88 грн., з них: за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 23 112,88 грн; плата за абонентське обслуговування в розмірі 522,00 грн та 679,84 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
Стягнути з Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг (код ЄДРПОУ 33874388) на користь Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (код ЄДРПОУ 03342184) 1 019,90 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін