КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа № 757/56140/24-п
Апеляційне провадження
№ 33/824/2957/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Тесленка Михайла Сергійовича на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року (суддя Шапутько С.В.) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605грн 60коп.
Постановою судді визнано доведеним, що 3 листопада 2024 року о 02 год. 45 хв. на бульварі Лесі Українки в місті Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці, які не реагують на світло, тремтіння кінцівок пальців рук. Водій ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Тесленко М.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, адвокат Тесленко М.С. зазначає, що текст оскаржуваної постанови було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 4 квітня 2025 року та вручено ОСОБА_1 цього ж дня, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою.
Також, адвокат Тесленко М.С. посилається на те, що тривалий час, а саме з 26 березня 2025 року по 10 квітня 2025 року перебував на лікуванні та не мав змоги скласти та подати апеляційну скаргу.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, 

передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Тесленко М.С. були присутніми під час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , а відтак були обізнані про результат судового розгляду, тому опублікування постанови судді у Єдиному державному реєстрі судових рішень 4 квітня 2025 року та отримання ОСОБА_1 копії постанови 4 квітня 2025 року, не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.
Разом з цим, захисником ОСОБА_1 - адвокатом Тесленком М.С. надані копії виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, згідно яких він перебував на лікуванні в амбулаторно-поліклінічному закладі з 26 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року (с.с.145-146).
Враховуючи зазначену обставину, а також те, що апеляційну скаргу було подано адвокатом Тесленком М.С. 14 квітня 2025 року, тобто в найкоротший термін після одужання, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, адвокат Тесленко М.С. посилається на те, що суддя місцевого суду, зазначивши про те, що ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу для проведення огляду, фактично спотворила надані ОСОБА_1 пояснення, оскільки той зазначав, що не заперечував проти проходження огляду у лікаря-нарколога, однак висунув законну вимогу щодо проходження такого огляду у найближчому спеціалізованому медичному закладі, тоді як працівники поліції мали намір відвезти його на лівий берег, незважаючи на те, що зупинений він був у Печерському районі міста Києва. При цьому, ОСОБА_1 пояснював поліцейським, що під час комендантської години та оголошеної повітряної тривоги, він не буде мати фізичної змоги повернутись додому чи до свого автомобіля з тієї частини Києва.
Також, адвокат Тесленко М.С. зазначає, що долучений до матеріалів справи відеозапис є фрагментарним, зйомка ведення несистематична та з численними увімкненнями та вимкненнями боді-камери працівника поліції.
Крім цього, адвокат Тесленко М.С. посилається на те, що з наявного в матеріалах справи направлення вбачається, що нібито поліцейський Скіпа Б.П. доставив водія ОСОБА_1 до відповідного закладу охорони здоров`я, що не відповідає дійсності. При цьому, у вказаному направленні зазначено найменування закладу охорони здоров`я - КНП «КМКЛ «Соціотерапія», який, згідно відомостей з офіційного веб-сайту, розташований за адресою: м. Київ, Деміївський провулок, 5-А, тобто на правому березі.
Також, адвокат Тесленко М.С. зазначає, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 право самостійно звернутись до спеціалізованого закладу охорони здоров`я, що й було ним зроблено одразу після відбою повітряної тривоги 3 листопада 2024 року о 06 год. 40 хв., однак суддя місцевого суду не прийняла до уваги наданий ОСОБА_1 висновок про те, що той не перебуває у стані сп`яніння.
Захисник Тесленко М.С., зазначаючи про незаконність дій працівників поліції, посилається на те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що свідчить про необґрунтованість їх висновків про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.
ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційний судом пояснив, що 3 листопада 2024 року вночі, під час повітряної тривоги, виїхав на автомобілі до укриття, яке розташовувалось біля станції метро «Палац спорту», у стані сп`яніння не перебував. Після зупинки працівники поліції повідомили, що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд у лікаря-нарколога у медичному закладі по вул. Чорних Запорожців, на лівому березі міста Києва. При цьому, працівники поліції 

зазначили, що після огляду, вони його назад не привезуть, тому він не погодився, але не заперечував пройти огляд у лікаря-нарколога у медичному закладі, який розташований на правому березі міста Києва.
Також ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції повідомили йому, що він може самостійно пройти огляд на стан сп`яніння, тому він після закінчення комендантської години звернувся до медичного закладу «Соціотерапія», пройшов огляд на стан сп`яніння, який підтвердив, що він не перебував у стані сп`яніння.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат Тесленко М.С. доводи апеляційної скарги підтримав, додавши, що працівники поліції безпідставно пропонували ОСОБА_1 пройти огляд саме в медичному закладі на вул. Чорних Запорожців, незважаючи на наявність аналогічної медичної установи на правому березі міста Києва.
Також, адвокат Тесленко М.С. посилався на те, що працівники поліції умисно ввели ОСОБА_1 в оману, зазначивши, що той може, відмовившись від проходження огляду у їх присутності, пройти такий огляд самостійно, надавши відповідні документи суду, і не роз`яснили йому наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Поліцейський Скіпа Б.П. у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, пояснив, що в ході спілкування з ОСОБА_1 , ним були виявлені в останнього ознаки наркотичного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд у спеціалізованому медичному закладі по вул. Чорних Запорожців у місті Києві, оскільки до вказаного закладу від місця зупинки було значно ближче.
При цьому, поліцейський Скіпа Б.П. зазначив, що не має обов`язку після закінчення огляду доставляти особу до місця зупинки транспортного засобу.
Також, поліцейський Скіпа Б.П. підтвердив, що ОСОБА_1 роз`яснювалось право самостійно пройти огляд на стан сп`яніння.
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Тесленка М.С., заслухавши пояснення поліцейського Скіпи Б.П., який складав протокол про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Згідно ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення 
та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було 

вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.
Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП, не дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не підтверджується належними доказами. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 165126 від 3 листопада 2024 року, цього ж дня о 02 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом SkodaOctavia, д.н.з. НОМЕР_1 , по бульвару Лесі Українки в місті Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці, які не реагують на світло, тремтіння кінцівок пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (с.с.1).
ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення підписав, зазначивши, що пояснення надасть в суді. 
До протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення на огляд водія ОСОБА_1 , в якому поліцейський Скіпа Б.П. зазначив, що в результаті проведеного ним огляду, він виявив у ОСОБА_1 наступні ознаки сп`яніння: розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражений тремор кінцівок пальців рук. Також, зазначено, що особу на огляд до медичного закладу доставив поліцейський Скіпа Б.П. (с.с.4).
Частиною 1 статті 9 КУпАПвизначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України, учасники дорожнього руху 

зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР України).
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння, пропозиція водієві пройти огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану наркотичного сп`яніння, та фіксація проведення такого огляду відповідно до вимог законодавства і його результати. У разі відмови водія від проходження огляду, фіксація цієї відмови повинна здійснюватися відповідно до вимог діючого законодавства.
Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція),  огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 Інструкції).
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункт 4).
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції).
За змістом статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи 

іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Враховуючи відсутність спеціальних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, для огляду на стан наркотичного сп`яніння, огляд водія, у якого наявні ознаки наркотичного сп`яніння, проводяться у закладі охорони здоров`я.
Пунктом 7 Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 1160 від 7 вересня 2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» визначено як заклад охорони здоров`я, якому надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299, з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Із переглянутого апеляційним судом відеозапису «165126», долученого до протоколу про адміністративне правопорушення (с.с.7), вбачається, що працівники поліції в ході спілкування з ОСОБА_1 пояснюють останньому, що підставою його зупинки було те, що він пересувався на автомобілі в комендантську годину, на що ОСОБА_1 пояснив, що їхав до укриття, оскільки було оголошено повітряну тривогу (0:55 хв. відеозапису).
Працівник поліції пояснює ОСОБА_1 , що той має ознаки наркотичного 

сп`яніння (02:45 хв. відеозапису) та пропонує пройти огляд у лікаря-нарколога на лівому березі, оскільки відділення на правому березі знаходиться дуже далеко від місця зупинки (03:24 хв. відеозапису).
ОСОБА_1 запитує чи привезуть його назад після огляду, на що працівник поліції зазначає, що не є службою таксі і не зобов`язаний доставляти його назад. ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду у медичному закладі на лівому березі, посилаючись на те, що наразі комендантська година та повітряна тривога, відтак він не зможе дістатись звідти додому чи до автомобіля (04:55 хв. відеозапису).
Після того, як працівники поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення, до них підійшов ОСОБА_1 та зазначив, що погоджується проїхати до лікаря нарколога, однак поліцейські йому відповіли, що ними вже зафіксовано його відмову, у зв`язку з чим буде складено протокол про адміністративне правопорушення (05:40 хв. відеозапису).
При цьому працівник поліції почав пояснювати ОСОБА_1 , що той може пройти огляд у лікаря-нарколога самостійно, отримати висновок та в подальшому надати його до суду (07:35 хв. відеозапису). 
Таким чином, працівники поліції надали ОСОБА_1 неправдиву інформацію стосовно того, що він може самостійно пройти огляд у закладі охорони здоров`я, який буде прийнятий до уваги судом, незважаючи на те, що це прямо суперечить ч. 4 ст. 266 КУпАП, п. 7 Порядку та п. 9 розділу ІІ Інструкції, якими передбачено, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Крім того, відмова від проходження огляду на стан будь-якого сп`яніння, складає самостійний склад адміністративного правопорушення, і у такому випадку проходження особою огляду на стан сп`яніння самостійно, правового значення не має.
Таким чином, працівник поліції створив у ОСОБА_1 хибне уявлення того, що проходження останнім огляду на стан сп`яніння в порядку самозвернення, без присутності працівника поліції, є належним виконанням водієм обов`язку, визначеного у пункті 2.5. Правил дорожнього руху.
При цьому, поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 , що висновок лікаря-нарколога, отриманий у такий спосіб, не може бути підставою для висновку про відсутність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно відеофайлів із службової бодікамери працівника поліції убачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 та складення протоколу про адміністративне правопорушення здійснено за координатами 50.43333°N, 30.53936°E, що згідно ресурсу Google Maps, знаходиться на відстані 12,7 км від медичного закладу КНП «КМКЛ «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. Чорних Запорожців, 20.
При цьому, до відділення КНП «КМКЛ «Соціотерапія», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 18, що на правому березі - 15,2 км, що дійсно знаходиться далі від закладу охорони здоров`я, розташованого на лівому березі р. Дніпро у місті Києві.
Разом з цим, враховуючи відсутність необхідності пересікати міст через річку Дніпро, комендантську годину та оголошену в місті Києві повітряну тривогу, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що погодження ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі на правому березі була обґрунтованою та заслуговувала на увагу працівників поліції.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до загально прийнятої практики, у разі доставки працівниками поліції особи для огляду до медичного закладу, після проведення огляду працівники поліції доставляють особу до місця зупинки та залишення транспортного засобу.
За таких обставин, повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 , що після 

огляду у лікаря нарколога він не буде доставлений до місця зупинки та залишення транспортного засобу, не відповідає дійсності, і згідно обставин даної справи, стало підставою для відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.
Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у 
цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
На вказані обставини не звернула увагу суддя першої інстанції, зробивши передчасний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції ( рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року, «Лауко проти Словаччини» від 2 вересня 1998 року).
У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Печерського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в справі.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з того, що у результаті апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі щодо нього в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив:
клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Тесленка Михайла Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року задовольнити та поновити йому цей строк.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Тесленка Михайла Сергійовича задовольнити.
Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з недоведеністю вини останнього.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт