Справа № 333/11458/25
Провадження № 3/333/277/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року        м. Запоріжжя
Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріал про адміністративне правопорушення, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно:
ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ,
-про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
23.11.2025 року о 22 год. 45 хв., водій ОСОБА_1 , рухаючись в м. Запоріжжі, на 14 км. вул. Оріхівське шосе, керував транспортним засобом марки «Renault Koleos», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 6820. Результат тесту – 0,62% проміле, тест № 3668. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу без порушень Правил дорожнього руху України. Про повторність попереджений.
До суду справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла 04.12.2025 року.
30.12.2025 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Бебех І.О. через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого зазначене наступне. Під час зупинки транспортного засобу поліцейський не повідомив ОСОБА_1 законну та конкретну причину зупинки, чим було порушено п. 3 ст. 18 та п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», які зобов`язують поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, назвати своє прізвище, посаду та спеціальне звання, а також на вимогу особи пред`явити службове посвідчення і повідомити підставу звернення. У подальшому поліцейський поставив ОСОБА_1 запитання щодо можливого вживання алкогольних напоїв, на що останній чітко та однозначно заперечив факт вживання алкоголю. Незважаючи на це, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 6820, перед початком якого не поінформував ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу, не роз`яснив його права, зокрема право вимагати проведення огляду в закладі охорони здоров`я, не повідомив про можливі наслідки проходження або відмови від огляду, не надав інформації щодо сертифікації та повірки спеціального технічного засобу, чим порушив процедуру огляду на стан сп`яніння зазначену в п. 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція), згідно з яким, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Після проведення огляду, працівник поліції не запропонував ОСОБА_1 пройти додатковий огляд у медичному закладі, не ознайомив з результатами огляду за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 6820, а відразу почав ставити ОСОБА_1 навідні та психологічно маніпулятивні запитання, такі як: «Ви ж вживали, чесно скажіть, чесно», «Кажіть, як є», «Ну ви ж вживали, так?». Після першого необґрунтованого питання: «Ви ж вживали, чесно скажіть, чесно», ОСОБА_1 повідомив, що алкоголю не вживав. Твердження водія про невживання алкоголю слід розцінювати як незгоду з результатами тесту, проведеного за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 6820, що в свою чергу, зобов`язувало працівника поліції запропонувати пройти повторний огляд у закладі охорони здоров`я. Проте працівником поліції було проігноровано своє зобов`язання та продовжено психологічний тиск на водія, за допомогою продовжуючих, навідних та психологічно маніпулятивних запитань. Такі дії поліцейського слід розглядати, як грубе порушення п. 7 Розділу І Інструкції, згідно з яким, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. Слід враховувати, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та на момент спілкування з працівником поліції перебував у стані значного психоемоційного напруження, зумовленого виконанням обов`язків військової служби, фактом зупинки транспортного засобу та проведенням щодо нього огляду. В умовах психологічного тиску з боку працівника поліції, який виражався у постановці навідних запитань та наполяганні на визнанні вживання алкогольних напоїв, без роз`яснення прав та без ознайомлення з результатами огляду, ОСОБА_1 перебував у стані сильного душевного хвилювання, що істотно впливало на його здатність об`єктивно сприймати ситуацію та належним чином реалізувати свої права. Таким чином, отримані від ОСОБА_1 пояснення не можуть вважатися добровільними та усвідомленими, оскільки були надані в умовах психологічного тиску та порушення встановленої процедури проведення огляду. При огляді на стан сп`яніння та при першому звернені до ОСОБА_1 поліцейський не повідомив останнього про здійснення відеофіксації, зокрема про використання нагрудної відеокамери або інших технічних засобів відеозапису. Жодних роз`яснень щодо факту, порядку та правових підстав ведення відеозапису надано не було. Зазначені дії порушують обов`язок поліцейського діяти відкрито та прозоро, визначений ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої застосування технічних засобів, що мають функції фото- і відеофіксації, здійснюється з обов`язковим повідомленням особи про ведення такого запису. Крім того, вказані порушення суперечать вимогам Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, яким затверджено Інструкцію із застосування поліцейськими технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, та якою передбачено обов`язок поліцейського завчасно інформувати особу про здійснення відеофіксації під час виконання службових повноважень. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про здійснення відеофіксації, а також не було доведено факт її здійснення під час проведення огляду, у поліцейського виникав обов`язок провести огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків, однак вимоги щодо залучення двох свідків дотримані не були, тим самим поліцейським було порушено п. 6 Розділу II Інструкції, згідно якого огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Таким чином, огляд на стан сп`яніння було проведено з істотним порушенням процедури, а саме — без належної відеофіксації та без участі двох свідків, що є обов`язковими умовами його проведення. За таких обставин результати зазначеного огляду є незаконними та недопустимими як докази у справі. ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , та займає посаду водія-електрика. На момент зупинки ОСОБА_1 перебував при виконанні службових повноважень, зумовлених посадою водія-електрика. Зокрема, здійснював керування транспортним засобом за визначеним маршрутом у межах виконання розпорядження, забезпечував функціонування технічних засобів, закріплених за ним, перебував у стані постійної готовності до виконання наказів командування у визначеному районі відповідальності. Враховуючи специфіку посади водія-електрика, перебування за кермом транспортного засобу та переміщення між локаціями є невід`ємною частиною безпосереднього виконання функціональних обов`язків у лавах Збройних Сил України. Виходячи з вище викладеного, поліцейський 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержант ОСОБА_2 не був наділений повноваженнями на проведення огляду військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки не є посадовою особою, уповноваженою начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, а також не є командиром (начальником) військової частини або іншого військового формування. У зв`язку з цим проведений ним огляд є таким, що здійснений з порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 32 та ст. 266-1 КУпАП, а отримані в його результаті відомості не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі. З огляду на викладене просить справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свою позицію обґрунтовує обставинами, викладеними його представником у письмовому запереченні.
Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши письмові пояснення його представника, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.
Так, згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.
Частина першою ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.
Згідно з вимогами статей 245, 252, 280 КУпАП суд повинен всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фотоі кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року (далі – Порядок № 1103), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі – Інструкція № 1395).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменті встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року.
Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
У п. 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.
Тобто, обов`язковим елементом об`єктивної сторони є керування транспортним засобом.
Складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
Вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 521791 від 23.11.2025 року, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення Правил дорожнього руху України;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд проводився за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest drager 6820, результат тесту позитивний 0,62% проміле, тест № 3668. Із результатами огляду водій погодився, про що проставив особистий підпис;
- роздруківкою зі спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest drager 6820, тест № 3668, результат позитивний 0,62% проміле, із результатом ОСОБА_1 ознайомлений, про що проставив особистий підпис;
- відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксований рух та зупинка транспортного засобу (22:40) під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з ОСОБА_1 працівником поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), на підставі чого водію було запропоновано пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest drager 6820 на місці зупинки транспортного засобу (22:45), на що ОСОБА_1 погодився. При цьому, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформував ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу. З боку ОСОБА_1 вимоги про надання сертифікату відповідності та/або сертифікату перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларації про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не надходило. О 22:50 ОСОБА_1 був ознайомлений із результатами тесту, та погодився з ними. Тест проведений відповідно до вимог КУпАП. ОСОБА_1 права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та Конституцією України роз`яснено (22:51), після чого було складено протокол, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений. Протягом всього часу проведення процесуальний дій поліцейськими, ОСОБА_1 поводився та говорив спокійно, що підтверджує факт того, що він не перебував у стані сильного душевного хвилювання, а отже об`єктивно сприймав ситуацію та реалізовував свої права на власний розсуд. 
Вказівка адвоката на ту підставу, що поліцейським в порушення вимог п. 3 ст. 18 та п. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» не було озвучено причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , суд не бере до уваги, оскільки факт зупинки відбувся на блокпосту БП-3-12 під час дії військового стану. Згідно з Порядком встановлення особливого режиму в`їзду та виїзду, обмеження свободи пересування громадян, а також руху транспортних засобів, затвердженим Постановою КМУ № 1455 від 29.12.2021 року, «блокпост – посилений контрольно-пропускний пункт, що за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на в`їзді або виїзді з території, де облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу і вантажів, …».
Згідно з п. 10 Порядку перевірки документів у осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу і вантажів, під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 року № 1456, «уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду».
У п. 20 Порядку № 1455 зазначено наступне – «заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України або спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, подорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу…». Отже дії поліцейського під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 суддя вважає такими, що не порушили норм діючого законодавства.
Зауваження представника ОСОБА_1 – адвоката Бебех І.О. про те, що процедура проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведена з істотними порушеннями, оскільки йому не було повідомлено про здійснення відеофіксації, а також не було доведено факт її здійснення під час проведення огляду, що зобов`язувало поліцейського проводити такий огляд за участі двох свідків, суд до уваги не бере з урахуванням правової позиції, сформованої Постановою ККС ВС від 08.05.2025 року у справі № 207/722/23.
Так, відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, як, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Вказані технічні прилади та технічні засоби поліція може закріплювати на однострої.
Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. При цьому згадана Інструкція не містить будь-яких застережень про те, що включення відеореєстратора неможливе без попередження особи, яку він фіксує. Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визнали відео з бодикамер поліцейських допустимими доказами.
В судовому засіданні було досліджено відеозапис, який надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Переглянутий у судовому засіданні відеозапис суддя визнає належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку, та надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки на ньому зафіксовано обставини події, а саме пропозиція працівників поліції водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, згода на проходження огляду, ознайомлення ОСОБА_1 з результатами огляду (0,62% проміле), а також факт керування водієм транспортним засобом.
Відеозйомка велася поліцейськими безперервно, на відео зафіксовано рух транспортного засобу, зупинка поліцейськими транспортного засобу, все подальше спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проходження огляду, роз`яснення прав, складання процесуальних документів. Суд вважає, що відеофіксація здійснена відповідно до вимог нормативних документів та є належним доказом у справі.
Таким чином, матеріалами доданими до протоколу, підтверджується факт керування транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
З позицією сторони захисту про закриття адміністративної справи суд не може погодитись, виходячи з таких обставин.
Так, представником ОСОБА_1 – адвокатом Бебехх І. О. було подано клопотання про закриття, яке вона також мотивувала тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, на момент зупинки перебував при виконанні службових повноважень, зумовлених посадою водія-електрика, а отже огляд його на стан алкогольного сп`яніння повинен був бути проведений не поліцейським, а посадовою особою, уповноваженою начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, командиром (начальником) військової частини або іншого військового формування, чим порушено вимоги Постанови КМУ № 32 та ст. 266-1 КУпАП, а отримані в результаті такого незаконного відомості не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі. 
Але така позиція не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.
Зокрема, відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту – військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується.
З аналізу вказаної статті вбачається, що при порушенні правил дорожнього руху не застосовується штраф як адміністративне стягнення лише до військовослужбовців строкової служби. Інші військовослужбовці, які керують транспортними засобами, при порушенні правил дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Доводи захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, при виявленні в нього ознак алкогольного під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, мав проводиться за спеціальним порядком, передбаченим ст. 266-1 КУпАП є необґрунтованими і такими, що ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті законодавства.
Так, згідно з п. 3 Постановою Кабінету міністрів України від 12.01.2024 року № 32 «Про затвердження Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду» огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння). Таким чином, положення даного порядку поширюються тільки на взаємовідносин щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях
Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння до таких підстав не належить.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
З протоколу про адміністративне правопорушення від 23.11.2025 року серія ЕПР1 № 521791 від 23.11.2025 року, та доданого відеозапису, вбачається, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у м. Запоріжжі на 14 км. вул. Оріхівське шосе, тобто поза межами території будь-якої військової частини. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Збройних Сил України. Також, ОСОБА_1 не надано відповідних документів про те, що на час зупинки автомобіля під його керуванням він виконував обов`язки військової служби.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даний порядок визначає процедуру огляду осіб, які керують транспортним засобом, водночас положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, а перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду водія, який є військовослужбовцем, таку процедуру проводять працівники поліції. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись.
Отже, доводи представника з цього приводу є безпідставними.
Таким чином, матеріалами підтверджено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП має безальтернативний характер, тобто позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковою мірою стягнення, яке не застосовується тільки до осіб, що не має спеціального права. Будь-яких винятків щодо незастосування вказаного виду стягнення по відношенню до осіб, які вчинили правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, чинний КУпАП не передбачає, як і не передбачає можливості призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, що виключає можливість не накладення судом стягнення у виді позбавлення права керування, про що просить захисник.
Таким чином, врахувавши тяжкість та обставини вчинення правопорушення, особу правопорушника, суд вважає за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, як передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 23, 27, 40-1, ч. 1 ст. 130, 251-252, 268, 279, 280, 283-285, 294, 307, 308 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
(Отримувач: ГУК у Зап.обл/Запорізька обл/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA708999980313000149000008001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
(Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок (IBAN): №UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір (Державна судова адміністрація України).
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення), постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя          В.Б. Кулик