номер провадження справи 24/159/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2025 Справа № 908/3431/25
м.Запоріжжя Запорізької області 
за позовом  Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України ( Україна, 02099, місто Київ , вулиця Ялтинська , будинок 11, код ЄДРПОУ 23311317).
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» ( Україна, 61072, місто Запоріжжя , Північне шосе, 69 а, код ЄДРПОУ 30105738).
про стягнення суми.
Суддя : Азізбекян Т.А.

За участю секретаря судового засідання Коваль А.К.

Представники:
Від позивача – Бойко А.Ю. ( дов. від 16.01.2025 року).
Від відповідача –  Кузнецов І.С. ( адвокат, ордер АР № 1028667 від 04.05.2020 року)

ВСТАНОВЛЕНО:
13.11.2025 року в системі «Електронний суд» Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України ( код ЄДРПОУ 23311317) сформована позовна заява з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» ( код ЄДРПОУ 30105738) про стягнення суми пені – 764 121,60 грн. та суми штрафу – 835 758,00 грн.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею призначена – Азізбекян Т.А.
Ухвалою від 17.11.2025 року відкрито провадження у справі № 908/3431/25 ( № провадження 24/159/25), за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 15.12.2025 року об 11-40.
Станом на 01.12.2025 року в системі «Електронний суд» Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» сформований відзив на позовну заяву і клопотання про зменшення неустойки.
В системі «Електронний суд» Головним центром капітального будівництва , реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України, 09.12.2025 року сформована відповідь на відзив.
Станом на 15.12.2025 року в системі «Електронний суд» Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» сформовані заперечення на відповідь на відзив.
В судовому засіданні 15.12.2025 року за участю з уповноваженими представниками сторін, ухвалено про закриття підготовчого провадження у справі та розпочато розгляд справи по суті.
Сторони виступили із вступним словом, судом з`ясовувалось питання щодо суми та алгоритму нарахування пені, та після завершення цієї стадії судового процесу суд перейшов до з`ясування обставин та дослідження доказів.
Провівши з`ясування обставин та дослідження доказів, суд перейшов до судових дебатів, в межах яких уповноважені сторони оголосили заключне слово.
Уповноваженим представником відповідача підтримано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.
В судовому засіданні 15.12.2025 року, суд оголосив про завершення розгляду господарської справи № 908/3431/25 по суті та про вихід до нарадчої кімнати з метою постановлення вступної і резолютивної частини судового рішення.
По виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну і резолютивну частини судового рішення, позовні вимоги задоволені частково, штрафні санкції зменшено судом на 90%.
Позивач  в обґрунтування заявленого позову вказує, що 13.03.2025 року між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України ( покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» ( постачальник) укладено договір № 89 -25 про закупівлю речового майна ( рукавичок тактичних (вид1). Відповідно до пункту 5.1 договору, строк поставки товарів не пізніше 31.05.2025 року. 15.08.2025 року покупець звернувся до постачальника з претензією № 06.1/7452 – 25 – вих. щодо виникнення обов`язку по сплаті пені та штрафу за порушення строків постачання рукавичок тактичних ( вид 1) до 15.09.2025 року, однак претензія залишилась без реагування. Просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідач вказує що поставка виконана на 100% та допущено певне прострочення поставки товару за Актом приймання – передавання № 08/01/01 від 01.08.2025 року (видаткова накладна № 08/01/01 від 01.08.2025 року). За висновками відповідача, позивачем невірно визначений початок нарахування пені, оскільки останній день поставки товару є 31.05.2025 року – субота, а отже кінцевий строк виконання зобов`язання є понеділок – 02.06.025 року. Відповідач зазначив, що період нарахування пені є можливим з 03.06.2025 року по 31.07.2025 року ( 59 днів прострочення) і має складати – 704 424,60 грн. Постачальник просить суд відмовити позивачу у стягненні пені в розмірі – 59 697,00 грн., а решту суми неустойки зменшити на 90%.
Розглянувши матеріали господарської справи № 908/3431/25 та заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, суд - 
УСТАНОВИВ:
Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України за видами економічної діяльності, здійснює будівництво житлових і нежитлових будівель ( основний вид), 41.20.
13.03.2025 року між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України ( покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» ( постачальник) , укладений договір № 89-25 про закупівлю речового майна, відповідно до предмету якого, постачальник зобов`язується у 2025 році поставити товароодержувачу рукавички тактичні ( вид 1), Код ДК 021: 2015 – 18420000- 9 «Аксесуари для одягу», асортимент, кількість, ціна, інформація та технічна документація наведені в Специфікації ( Додаток № 1) та Технічному описі ( Додаток 2) до цього Договору, а покупець – прийняти та оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором згідно з специфікацією.
За умовами розділу 1 договору , товар повинен відповідати Специфікації ( Додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору.
Сторонами погоджено, що загальна вартість по Договору становить 11 939 400,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % 1 989 900,00 грн.
У відповідності до правил розділу ІУ Договору, покупець здійснює оплату за товар в безготівковій формі за фактом його постачання, датою здійснення будь – яких платежів покупцем за цим договором є дата списання відповідних коштів з розрахункового рахунку покупця.
Розрахунки за товар здійснюються продовж 30 ( тридцяти) днів з дати поставки (передачі) товару товароодержувачу та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної.
В розділі У Договору сторонами погоджено умови поставки товару , якими передбачено що строк поставки товару – не пізніше 31.05.2025 року, при цьому на момент поставки товару постачальник надає товароодержувачу документ, що підтверджує те, що товар відповідає встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документу, інші документи, визначені пунктом 2.1 цього Договору.
Поставка товару здійснюється транспортом постачальника та на умовах DDP (відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010 року).
До кожної партії товару що постачається, постачальник обов`язково надає покупцю видаткові накладні ( не менше двох примірників) та документи, визначені пунктом 2.1 договору, до моменту здійснення поставки товару, підписані уповноваженою особою (уповноваженими особами ) постачальника.
Уповноваженою особою ( уповноваженими особами) постачальника складається акт приймання – передавання товару у трьох примірниках та надається покупцю до моменту здійснення поставки товару.
Покупець повертає постачальнику підписані акт приймання – передавання товару, акт приймання – передачі капітальних інвестицій, які постачальник надає в день поставки товароодержувачу разом з товаром та документами, визначеними пунктом 5.4 цього Договору.
Пунктом 5.9 Договору зафіксовано, що приймання – передавання товару між постачальником та товароодержувачем здійснюється з 8 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю , а у поза визначений час – за взаємною домовленістю товароодержувача та постачальника.
Умовами розділу УІ Договору закріплено , що покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлений товар відповідно до вимог цього договору, а постачальник зобов`язаний постачати товароодержувачу товар в кількості, строк та на умовах даного договору.
Сторонами погоджено види відповідальності, у випадку порушення умов договору, зокрема, за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлене, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 ( сім) відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено.
Розділом ХІІ закріплено, що договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими на те сторонами і діє до 31.12.2025 року.
Із змісту договору № 89 -25 про закупівлю речового майна від 13.03.2025 року слідує, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки, який містить усі суттєві умови для договорів даного виду.
За змістом розділу ХУ , договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.
До договору № 89-25 про закупівлю речового майна від 13.03.2025 року підписані наступні Додатки: - Додаток № 1 Специфікація щодо товару – рукавички тактичні ( вид 1), код ДК – 021 – 2015 – 18420000-9, країна походження – Китай, од. вим. – пара, кількість – 15 000, ціна за одиницю – 795,96 грн. , сума грн., з ПДВ – 11 939 400,00 грн.; - Додаток № 2 Технічний опис про закупівлю рукавичок тактичних ( вид 1); - Додаток № 3 Акт приймання – передавання товару ( зразок).
З матеріалів позовної заяви слідує, що 01.08.2025 року Головним центром капітального будівництва , реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України ( покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» ( постачальник) складений Акт № 08/01/01 приймання – передавання товарів, за яким товароодержувач прийняв від постачальника : - рукавички тактичні ( вид 1) у кількості 15 000 пар на суму – 11 939 400,00 грн., в тому числі ПДВ – 1 989 900,00 грн.
Із змісту Акту № 08/01/01 приймання – передавання товарів від 01.08.2025 року слідує, що документ підписаний уповноваженими представниками продавця і постачальника, та скріплений печатками юридичних осіб.
Також, 01.08.2025 року сформована видаткова накладна № 08/01/01 на загальну суму 11 939 400,00 грн., в тому числі ПДВ - 1 989 900,00 грн. , яка підписана уповноваженими представниками покупця і постачальника, та скріплена печатками юридичних осіб.
Згідно платіжної інструкції № 2359 ( внутрішній номер 441954615)від 18 серпня 2025 року Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України , на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» перерахована сума 11 939 400,00 грн. з призначенням платежу: « оплата за рукавички тактичні ( вид 1), видаткова накладна № 08/01/01 від 01.08.2025 року, договір № 89-25».
Позивачем на адресу ТОВ «МІК» направлений лист від 05.06.2025 року « Щодо виконання договору від 13.03.2025 року № 89 – 25», в якому посилається на невиконання постачальником станом на 05.06.2025 року обов`язків по поставці рукавичок тактичних ( вид 1) в кількості 15 000 не пізніше 31.05.2025 року, з вимогою негайно виконати взяті зобов`язання до 10.06.2025 року. 
15.08.2025 року позивачем на адресу відповідача направлена претензія, в якій зазначено, що відповідно до пункту 5.1 договору постачальник зобов`язаний поставити рукавички тактичні ( вид 1) в строк до 31.05.2025 року, фактично постачання рукавичок тактичних ( вид 1) , в кількості 15 000 пар було здійснено з порушенням термінів , а саме – 04.08.2025 року ( на 64 дні), у зв`язку з чим , постачальнику необхідно сплатити пеню та штраф у розмірі 1 599 879 , 60 грн. до 15.09.2025 року.
У відзиві на позовну заяву ТОВ «МІК» зазначило, що останній день поставки товару припав на суботу 31.05.2025 року ( вихідний день), а отже кінцевий строк виконання зобов`язання є понеділок – 02.06.2025 року, а тому нарахування неустойки починається з наступного дня після кінцевої дати поставки – з 03.06.2025 року.
За підрахунками відповідача період нарахування пені складає з 03.06.2025 року по 31.07.2025 року ( 59 днів прострочення), що становить – 704 424,60 грн.
Також, відповідач зазначив, що розрахунок штрафу є арифметично вірним, просить зменшити суму неустойки на 90%.
У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідач уклав договір, зокрема, з метою одержання прибутку, а загальна вартість товару за договором становить 11 939 400,00 грн., водночас, нарахована сума неустойки становить – 1 599 879,60 грн.
Оцінивши надані документальні докази, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін , суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до положень статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Главою 5 Господарського процесуального кодексу України зафіксовано, що доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Пунктом 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
У відповідності до положень статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу ( групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).
Положеннями статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено ,що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець ( постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк ( строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до положень статей 525,526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Предметом заявленого позову є вимоги про стягнення суми пені у розмірі 764 121,60 грн. та суми штрафу у розмірі – 835 758,00 грн., при цьому період за який здійснюється нарахування пені становить з 01.06.2025 року по 03.08.2025 року включно ( 64 дні).
Позивач вказує, що поставка ( прийняття ) товару відбулась 04.08.2025 року , при цьому посилаючись на Акт приймання – передавання товару та видаткову накладну від 01.08.2025 року.
За умовами договору ( пункт 8.3) , у випадку порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлене, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 ( сім) відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом.
Статтею 549 Цивільного кодексу України закріплено, що неустойкою ( штрафом , пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Розділом У Договору зафіксовано, що приймання – передавання товару між постачальником та товароодержувачем здійснюється з 8 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю.
Пунктом 5.1 договору закріплено, що строк поставки товарів не пізніше 31.05.2025 року, допускається дострокова поставка товару за погодженням сторін.
У відповідності до положень статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Приписи статті 254 Цивільного кодексу України визначають, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії , днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
У договорі сторони погодили термін поставки товарів – не пізніше 31.05.2025 року (включно з цією датою), то логічним є що кінцевий строк виконання зобов`язання є 02.06.2025 року, а нарахування пені повинно відбуватися з 03.06.2025 року.
Крім того, за результатами дослідження первинних документів Акта № 08/01/01 приймання – передавання товарів від 01.08.2025 року та Видаткової накладної № 08/01/01 від 01.08.2025 року, встановлено , що поставка товару постачальником відбулась саме 01.08.2025 року, а не 04.08.2025 року, як то вказує позивач.
У Постанові Вищого господарського суду України від 26.02.2014 року по справі № 927/1117/13 зазначено: «Відповідно до вимог частини 1 статті 252 Цивільного кодексу України , строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Судом апеляційної інстанції вірно встановлено , що умовами спірного договору строк виконання зобов`язання визначається днями , тому позивач при здійсненні розрахунку мав керуватися вищевказаними вимогами».
Також, Північно – західний апеляційний господарський суд в Постанові від 28.05.2024 року у справі № 918/116/24 вказує: « останній день припадає на 28.05.2023 року ( вихідний день – неділя). Згідно з нормами статті 254 Цивільного кодексу України , якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Відтак, враховуючи вищевказану норму, останнім днем поставки товару є 29.05.2023 року.
Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що правомірним періодом нарахування пені є період з 03.06.2025 року по 31.07.2025 року, що становить 59 днів прострочення, а з урахуванням розміру пені, погодженого сторонами у договорі, сума пені становить – 704 424,60 грн.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми пені у розмірі 59 697, 00 грн. слід відмовити.
Крім того, позивачем нарахована сума штрафу у розмірі 7 (сім) відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено, що становить 835 758 ,00 грн., що є арифметично вірним.
Відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення заявленої до стягнення суми неустойки на 90%, посилаючись на такі обставини: - постачальник виконує відповідну роль у підтриманні галузі обороноздатності держави забезпеченням потреб оборони (працівники ТОВ «МІК» мають бронювання за наказом Міністерства оборони України 247 дск від 26.12.2024 року на 2025 рік); - підприємство має значну кількість працівників, яких необхідно забезпечувати виплатою заробітної плати, з якої сплачуються обов`язкові податки і збори до державного бюджету ( 1 – й квартал 2025 року – 1097 працівників, фонд заробітної плати склав 22 943,80 тис. грн.) ; - ступінь виконання зобов`язання – поставка виконана на 100% без претензій по якості; - причини неналежного виконання - постачальник знаходиться в місті Запоріжжі , яке включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних ( бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації , оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року, тому діяльність постачальника часто паралізована від позапланового відключення електроенергії, повітряних тривог, загрози постійних ракетних обстрілів; - поведінка винної сторони – постачальник за власні кошти без попередньої оплати поставив покупцю увесь товар по договору, не припинивши виконання своїх зобов`язань після прострочення термінів; - майновий стан сторін - покупець не зазнав збитків або шкоди, у зв`язку із простроченням за договором; фінансовий стан ТОВ «МІК» протягом 2024 - 2025 років не покращився - в рядку 2350 Звіту про фінансові результати за 2024 рік прибуток у товариства становить лише 24 891 тис. грн., за І квартал 2025 року – 8 675 тис. грн.; - ТОВ «МІК» зазнало значні втрати майна , розташованого у власній і орендованій нерухомості – Запорізька область, місто Оріхів , вулиця Янцена Йогана, будинок 47 , зруйновні офісні, складські , виробничі, допоміжні приміщення, які орендуються товариством ( акт обстеження від 14.03.2023 року) , Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Героїв України, будинок 139 ( офісні, складські, виробничі, допоміжні приміщення) , місто Мелітополь , вулиця Воїнів Інтернаціоналістів , будинок 34 (п`ятиповерхова нежитлова будівля), які орендуються товариством , захоплені військовими російської федерації, Запорізька область місто Токмак , вулиця Шевченка , будинок 3А, захоплені військовими російської федерації офісні, складські, виробничі , допоміжні приміщення, які є власністю ТОВ «МІК» по договору купівлі – продажу від 22.07.2020 року ; - по місту Мелітополь і місту Токмак ГУ НП в Запорізькій області надало відповідь, з якої слідує, що заява про вчинення злочинів відносно власності і майна ТОВ «МІК» в місті Мелітополь та місті Токмак внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань як відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 12022082140000344 від 02.03.2022 року ( місто Мелітополь) і у кримінальному провадженні № 12022080000000133 від 14.03.2022 року (місто Токмак); - по місту Оріхів до ГУ НП в Запорізькій області подано заяву про факти руйнування цілісного майнового комплексу за адресою Запорізька область місто Оріхів, вулиця Янцена Йогана , будинок 47 , який орендує ТОВ «МІК», в якому знаходилось виробниче майно товариство ( ГУ НП в Запорізькій області листом № 4370/70 -2023 від 01.05.2023 року повідомило, що Пологівським РВП ГУ НП в Запорізькій області вказаний факт був зареєстрований за № 1981 від 16.02.2023 року, матеріали передані У СБУ в Запорізькій області для внесення відомостей до ЄРДР); - у період з 13.03.2025 року по 04.08.2025 року в Запоріжжі ( за місцем знаходження виробничих потужностей ТОВ «МІК»), мало місце 709 повітряних тривог загальною тривалістю 1 055,8 години, 45 повідомлень про артобстріли , 40 повідомлень про вибухи.
Позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача щодо зменшення неустойки на 90% , вказуючи що загальна вартість по договору становить – 11 939 400,00 грн., а нарахована сума пені і штрафу - 1 599 879,60 грн., що в 7,5 разів менше від загальної суми договору.
Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України зазначає, що невчасна поставка товару відповідачем призвела до неможливості вчасно та у повному обсязі забезпечити військові частини товаром за укладеним договором.
В Рішенні Конституційного Суду України у справі № 15 – рп/2004, вказано що зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки, а справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.
Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 року у справі № 280/988/19, зазначив , що дотримання необхідного ( справедливого) балансу між суспільними (публічними) та приватними інтересами ( принципу пропорційності) є важливою вимогою громадянського суспільства, демократичної, соціальної та правової держави та складовою принципу верховенства права.
У справі № 902/417/18 ( постанова від 18.03.2020 року) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. 
Статтею 239 Господарського процесуального кодексу України передбачено , що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання , надати відстрочення або розстрочення виконання.
Вирішуючи питання щодо можливого зменшення розміру неустойки, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо. Таким чином, у будь – якому випадку питання зменшення розміру неустойки, пов`язане з об`єктивними, непереборними , винятковими обставинами , що ускладнюють виконання судового рішення у повному обсязі. При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 Кодексу.
Разом з тим, необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За доводами відповідача, примусове виконання рішення у справі в повному обсязі , накладення арешту на банківські рахунки та одночасне стягнення грошових коштів повністю паралізує господарську діяльність підприємства.
У відповідності до положень статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума , рухоме і нерухоме майно, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Постановою Верховного Суду від 18.05.2023 року у справі № 910/4176/22 визначено, що застосування статті 551 Цивільного кодексу України є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій , яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених штрафних санкцій до стягнення, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18, загальною ознакою цивільно – правової відповідальності є її компенсаторний характер : заходи цивільно – правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення; для того , щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками , які розумно можна було б передбачити ; санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів , що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
В постанові Верховного Суду від 22.10.2019 року у справі № 904/5830/18 зазначено , що наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення , оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
У справах № 910/8396/20 від 20.10.2021 року, № 910/7256/20 від 14.09.2021 року, № 910/11889/20 від 19.08.2021 року Верховний Суд дійшов висновку , що для позивача не матиме негативних наслідків зменшення розміру пені та штрафу, оскільки наявність збитків та погіршення фінансового становища позивачем не доведено.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановленого договором розміру штрафу і пені, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним, з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Вказаний обсяг може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Зменшення розміру заявлених до стягнення санкцій є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд , оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності , на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Враховуючи специфіку відносини , які існують між сторонами, суд дійшов висновку що обґрунтованим є зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій ( пені та штрафу) на 90%. Таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні , суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах – учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
За результатами розгляду господарської справи № 908/3431/25, судом приймається рішення про часткове задоволення позовних вимог.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми пені у розмірі 59 697,00 грн. відмовити.
Зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій ( пені та штрафу) на 90 %, відповідно суму пені на 633 982,14 грн. і суму штрафу на 752 182,20 грн., разом загальна сума - 1 386 164,34 грн.
Стягнути з відповідача на користь позивача суму пені - 70 442,46 грн. та суму штрафу – 83 575,80 грн., разом загальна сума - 154 018,26 грн.
Згідно положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати з оплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому судові витрати в частині розміру зменшених штрафних санкцій покладаються на відповідача.
Стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат у розмірі 18 482,19 грн.
Керуючись ст.ст. 129,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України , суд 
ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» ( Україна, 61072, місто Запоріжжя , Північне шосе, 69 а, код ЄДРПОУ 30105738) на користь Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України ( Україна, 02099, місто Київ, вулиця Ялтинська, будинок 11, код ЄДРПОУ 23311317, р/р UA 038201720343100001000009841 в ДКСУ , МФО 820172) суму пені – 70 442 (Сімдесят тисяч чотириста сорок дві гривні ) 46 коп. , суму штрафу - 83 575 ( Вісімдесят три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять гривень ) 80 коп., суму витрат на оплату судового збору - 18 482 (Вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят дві гривні) 19 коп. 
Видати наказ.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення ,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Азізбекян

Рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 10.02.2026 р.