ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року 
м. Київ
Справа № 911/2369/20 (911/694/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

учасники справи в судове засідання не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вх. № 8287/2025)
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 у складі колегії суддів: Остапенка О. М. - головуючий, Сотнікова С. В., Отрюха Б.В.
та рішення Господарського суду Київської області від 15.07.2025 у складі судді Янюк О. С.
у справі № 911/2369/20 (911/694/25)
за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос" Іванкова Володимира Миколайовича
до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"
про стягнення грошових коштів
у межах справи № 911/2369/20
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос",

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У лютому 2025 року ліквідатор ТОВ "МВП "Релос" Іванков В.М. звернувся до господарського суду Київської області з позовом до АТ КБ "Приватбанк" про стягнення боргу за договором банківського обслуговування від 17.12.2013 у сумі 209 092,74 грн та за договором лізингу № K5CVFLOWWTDEB від 02.03.2018 у сумі 849 673,77 грн.
2. За твердженням позивача, вказані грошові кошти у сумі 1 058 766,51 грн перераховані ТОВ "МВП "Релос" на користь АТ КБ "Приватбанк" на виконання укладених між сторонами договорів всупереч мораторію на задоволення вимог кредиторів, установленого ухвалою суду від 19.10.2020 та статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), а тому указана сума грошових коштів підлягає поверненню ТОВ "МВП "Релос".
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
3. 19.10.2020 ухвалою Господарського суду Київської області відкрито провадження у справі № 911/2369/20 про банкрутство ТОВ "МВП "Релос", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до статті 41 КУзПБ та процедуру розпорядження майном.
4. 06.05.2021 Господарський суд Київської області постановив ухвалу за результатами попереднього засідання, якою визначено розмір усіх грошових вимог до ТОВ "МВП "Релос" на загальну суму 4 787 829,67 грн, серед яких і грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" у загальному розмірі 244 956,86 грн (4 204,00 грн - судовий збір, 240 752,86 грн - основне зобов`язання).
5. 15.07.2021 постановою суду ТОВ "МВП "Релос" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; призначено ліквідатором ТОВ "МВП "Релос" арбітражного керуючого Іванкова В. М.
6. В ухвалі суду за результатами попереднього засідання встановлено, що 17.12.2013 ТОВ "МВП "Релос" в особі директора Сапака О.В. підписало заяву АТ КБ "Приватбанк" про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що підписавши цю заяву Товариство погоджується із умовами та правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банка www.pb.ua), тарифами банка, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування. Своїм підписом приєднується та зобов`язується виконувати умови, викладені в умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах Приватбанку договору банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішувати як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/погодженням по банківському обслуговуванню з клієнтом через web-сайт банка (www.pb.ua або через інший Інтернет -/SMS-ресурс, зазначений банком.
7. Цього ж дня, ТОВ "МВП "Релос" в особі директора Сапака О. В. підписано заяву на відкриття поточного рахунка у АТ КБ "Приватбанк".
8. У боржника за вказаним договором виникла заборгованість у розмірі 197 372,82 грн.
9. Водночас після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "МВП "Релос", у період з 29.04.2021 по 19.05.2021 здійснювались платежі за вказаним договором у загальному розмірі 209 092,74 грн (197 372,82 грн - тіло кредиту, 2 638,06 грн - відсотки та 9 081,86 грн - комісія).
10. Крім того, судами встановлено, що 02.03.2018 між ТОВ "МВП "Релос" (лізингоодержувач) та АТ КБ "Приватбанк" (банк) укладено договір лізингу (із відповідними змінами та доповненнями) відповідно до пункту 1.1 якого банк здійснює придбання у власність у ТОВ "Автосаміт ЛТД", а потім передає у власність лізингоодержувачу, а лізингоодержувач приймає від банка в платне користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим договором строки, на умовах фінансового лізингу майно відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.
11. Відповідно до специфікації майном є Toyota LC PRADO 2.8L diesel 6 AT Comfort (VIN- JTEBR3FJ40K081889, далі також - Майно).
12. Загальна вартість Майна становить 1 460 016,00 грн та складається з суми: авансового платежу 413 971,00 грн та відповідно до пункту 1.4 цього Договору; загальної вартості лізингових платежів у частині, що йде на викуп вартості переданого лізингоодержувачумайна, 1 046 045,00 грн згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним в додатку № 2, що є невід`ємною частиною цього Договору (пункт 2.1 договору лізингу).
13. Протягом усього терміну дії цього договору Майно є власністю банка. Протягом усього терміну дії цього договору лізингоодержувачу забороняється без згоди банка передавати майно у сублізинг, оренду, у позику, або будь-яким іншим способом третій стороні, передавати в заставу або відчужувати у будь-який спосіб. Умови переходу права власності на майно: майно переходить у власність лізингоодержувача за умови сплати банку всієї суми лізингових платежів у строк передбачений додатком № 2, а також всіх інших платежів за цим Договором, за умови відсутності простроченої заборгованості за всіма іншими укладеними з Банком договорами (пункти 4.1-4.3 договору лізингу).
14. У пункті 7.1.5 договору лізингу визначено, що лізингоодержувач має право достроково погасити заборгованість за цим договором шляхом сплати 100% залишку несплаченої вартості Майна, винагороди за отримане в лізинг Майно на дату такого погашення, а також інших платежів. У цьому випадку перехід права власності відбувається не раніше одного року з дати укладення цього договору і до цього ж моменту він зберігає чинність.
15. Згідно з пунктом 4.5 договору лізингу у випадках порушення господарським судом справи про банкрутство лізингоодержувача, арешту або конфіскації його майна, лізингоодержувач зобов`язується не пізніше 3 днів з моменту отримання ухвали про порушення справи про банкрутство, постанови про накладення арешту на майно, вироку суду про конфіскацію майна відокремити майно від іншого майна лізингоодержувача та повернути майно банку, який, в свою чергу, має право розпоряджатися ним (майном), на власний розсуд.
16. Строк дії лізингу з дати підписання цього договору - до 28.08.2023 (пункти 1.3, 11.1 договору лізингу та додаткової угоди № 1 від 13.07.2020).
17. Також судами встановлено, 02.03.2018 між ОСОБА_1 (поручитель) та АТ КБ "Приватбанк" (Банк) укладено договір поруки № PORK5CVFLOWWTDEB (далі - Договір поруки), відповідно до пункту 1 якого, зокрема, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед банком за виконання лізингоодержувачем зобов`язань за договором лізингу по сплаті вартості майна, що становить 1 460 046,00 грн.
18. Згідно із абз. 1, 3 пункту 1.2 договору поруки, зокрема, поручитель відповідає перед банком за виконання зобов`язань за договором лізингу в тому ж розмірі, що і лізингоодержувач. У випадку банкрутства лізингоодержувача за договором лізингу поручитель приймає на себе зобов`язання та згодний відповідати за виконання договору лізингу за лізингоодержувача.
19. Як установлено ухвалою суду від 06.02.2021 у справі № 911/2369/20 заборгованість боржника за зазначеним договором перед АТ КБ "Приватбанк" (до відкриття провадження у справі про банкрутство) становить 43 380,04 грн (відсотки/винагорода).
20. Водночас у рішенні суду від 16.11.2023 у справі № 911/2369/20(911/1698/23) встановлено, що на виконання умов договору лізингу у період з 02.03.2018 до 20.04.2023 ТОВ "МВП "Релос" сплатило на користь АТ КБ "Приватбанк" грошові кошти на загальну суму 1 202 593,75 грн.
21. При цьому після відкриття провадження у справі про банкрутство боржник та ОСОБА_1 з 19.10.2020 до 25.08.2023 здійснювали лізингові платежі за вказаним договором на загальну суму 849 673,77 грн, з яких: 117 744,92 грн - платник ОСОБА_1 ; 731 928,85 грн - платник ТОВ "МВП "Релос".
22. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної існтанції
23. 15.07.2025 Господарський суд Київської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025, про часткове задоволення позову; стягнув з АТ КБ "Приватбанк" на користь ТОВ "МВП "Релос" 209 092,74 грн за договором банківського обслуговування № б/н від 17.12.2013 та 731 928,85 грн за договором лізингу № K5CVFLOWWTDEB від 02.03.2018. В іншій частині позову відмовлено.
24. Судами встановлено, що у ТОВ "МВП "Релос" наявна заборгованість перед АТ КБ "Приватбанк" за договором банківського обслуговування від 17.12.2013 у розмірі 197 372,82 грн. (тіло кредиту), яка визнана ухвалою суду від 06.05.2021 у справі №911/2369/20 (конкурсні вимоги). Крім того, АТ КБ "Приватбанк" додатково нараховані боржнику за зазначеним договором 2 638,06 грн відсотків та 9 081,86 грн комісії, частина з яких була заявлена банком у порядку статті 45 КУзПБ, проте відхилена судом. Інша частина грошових вимог, а саме у розмірі 3 889,06 грн комісії банком у порядку статті 45 КУзПБ не заявлялася, а тому суди зазначили про відсутність можливості встановити їх правову природу.
25. Водночас суди встановили, що зазначена банком заборгованість у загальному розмірі 209 092,74 грн сплачена боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство, тобто під час дії мораторію. У зв`язку з чим суди виснували про обґрунтованість вимог ліквідатора до АТ КБ "Приватбанк" у частині повернення боржнику грошових коштів у розмір 209 092,74 грн, сплачених за договором банківського обслуговування від 17.12.2013.
26. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновків про те, що згідно з умовами договорів лізингу та поруки обов`язок оплати щомісячних лізингових платежів у ТОВ "МВП "Релос" був наявний до відкриття провадження у справі про банкрутство, а після - обов`язок повернути майно банку.
27. Щодо доводів банку про те, що власником майна є боржник, то суди зазначили про відсутність у справі доказів, які б підтверджували передання предмету лізингу від АТ КБ "Приватбанк" у власність ТОВ "МВП "Релос".
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
28. У касаційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 та рішення Господарського суду Київської області від 15.07.2025 у справі № 911/2369/20 (911/694/25) в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення - про відмову у позові.
29. АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій застосували: - статтю 41 КУзПБ без врахування висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, у постановах Верховного Суду 19.03.2024 у справі № 925/1770/15 (925/11/23), від 24.10.2025 у справі № 908/2465/22 (908/1526/23) щодо розмежування грошових вимог та застосування мораторію на їх задоволення;
- статті 45, 46, 47 КУзПБ без врахування висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16, від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20 щодо обов`язку господарського суду здійснювати правовий аналіз, зокрема, моменту виникнення грошових вимог;
- статтю 334 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без врахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20 щодо моменту переходу права власності на транспортний засіб.
30. Скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій не врахували того, що банк не реалізував визначене у пункті 10.1 договору лізингу право на розірвання цього договору у зв`язку з банкрутством боржника. А тому на лізингові платежі, які боржник сплачував після відкриття провадження у справі про банкрутство, не поширювалася дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, оскільки за своєю правовою природою такі платежі є поточними вимогами.
31. Щодо судових рішень у частині стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування скаржник стверджує про те, що судами не враховано, що погашення грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" після відкриття провадження у справі про банкрутство фактично здійснені ОСОБА_1 , який є поручителем боржника як за договором лізингу так і за договором банківського обслуговування (послуга кредитного ліміту).
Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
32. У відзиві ліквідатор ТОВ "МВП "Релос" арбітражний керуючий Іванков В. М. просить відмовити у задоволенні касаційної скарги АТ КБ "ПриватБанк", а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
33. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
34. Предметом спору у цій справі була вимога ліквідатора про стягнення з банку грошових коштів, отриманих останнім на виконання договору лізингу та за договором банківського обслуговування.
35. Ліквідатор стверджував, що боржник усупереч дії мораторію на задоволення вимог кредиторів сплатив на користь банку кошти у заявленому позові розмірі.
36. За змістом статті 1 КУзПБ грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
37. Відповідно до частини восьмої статті 39 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначається, зокрема, про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та введення процедури розпорядження майном.
38. Під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації) (частина перша статті 44 КУзПБ).
39. Згідно з частиною першою статті 41 КУзПБ мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
40. Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення (абзац перший частини п`ятої статті 41 КУзПБ).
41. Під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію (частина шоста статті 41 КУзПБ).
42. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, у постанові Верховного Суду 19.03.2024 у справі № 925/1770/15 (925/11/23), на які посилається скаржник, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні ж вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.
43. У постанові від 24.10.2025 у справі № 908/2465/22 (908/1526/23) Верховний Суд наголосив, що для вирішення питання, чи поширюється на грошові зобов`язання боржника перед кредитором за його відповідними вимогами мораторій на їх задоволення, має значення момент виникнення відповідного грошового зобов`язання, а відповідно і кореспондуючої йому вимоги, до або після відкриття провадження у справі про банкрутство, в залежності від чого законодавець поділяє кредиторів на конкурсних та поточних.
Щодо договору лізингу 
44. Згідно з положеннями статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
45. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
46. Загальні правові та економічні засади фінансового лізингу визначені у Законі України "Про фінансовий лізинг" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
47. У статті 1 зазначеного Закону також передбачено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
48. Відповідно до частини другої статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний, зокрема: своєчасно сплачувати лізингові платежі; в разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.
49. Суди попередніх інстанцій встановили, між боржником та АТ КБ "ПриватБанк" був укладений договір лізингу, згідно з яким банк здійснює придбання у власність майно, а потім передає у власність лізингоодержувачу, а лізингоодержувач приймає від банка в платне користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим договором строки, на умовах фінансового лізингу майно відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.
50. У договорі лізингу сторони погодили, зокрема вартість майна та графік погашення лізингових платежів.
51. В ухвалі попереднього засідання суд визнав грошові вимоги банку до боржника за договором лізингу у сумі 43 380,04 грн (відсотки/винагорода) за цим договором.
52. У пункті 4.5 зазначеного договору сторони передбачили, що у випадках порушення господарським судом справи про банкрутство лізингоодержувача, арешту або конфіскації його майна, лізингоодержувач зобов`язується не пізніше 3 днів з моменту отримання ухвали про порушення справи про банкрутство, постанови про накладення арешту на майно, вироку суду про конфіскацію майна відокремити майно від іншого майна лізингоодержувача та повернути майно банку, який, в свою чергу, має право розпоряджатися ним (майном), на власний розсуд.
53. Однак, після відкриття провадження у справі про банкрутство, як встановили суди, боржник не повернув банку майно, що було предметом договору лізингу, а продовжив сплату поточних лізингових платежів.
54. Після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "МВП "Релос" сплатило на користь банку лізингові платежі на загальну суму 731 928,85 грн, а 117 744,92 грн сплатив Сапак О. В.
55. При цьому, як встановили суди та не заперечувалося сторонами, здійснені ТОВ "МВП "Релос" оплати були поточними лізинговими платежами, відтак не були конкурсною заборгованістю, а тому посилання ліквідатора на поширення на них дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є помилковим.
56. Задовольняючи позов у цій частині, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновків про те, що згідно з умовами договорів лізингу та поруки обов`язок оплати щомісячних лізингових платежів у ТОВ "МВП "Релос" був наявний до відкриття провадження у справі про банкрутство, а після - обов`язок повернути майно банку.
57. Проте обставин, як свідчили про розірвання договору, звернення банку з вимогою повернути предмет лізингу, судами у цій справі не встановлено.
58. Колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду про те, що національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18 (пункт 80), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 42), від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).
59. Тлумачення законодавства судам слід здійснювати системно, враховувати правову природу спірних відносин, загальну спрямованість законодавства та права України в цілому, а результат тлумачення законодавства має бути розумним та справедливим (пункт шостий статті 3 ЦК України). Зокрема, законодавство слід тлумачити у відповідності з розумними цілями регулювання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20 (пункт 7.33).
60. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 сформульований висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium є принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
61. У цій справі після відкриття провадження у справі про банкрутство боржник користувався предметом лізингу та здійснював щомісячні лізингові платежі, які банк приймав, що свідчить про підтвердження сторонами факту продовження договірних правовідносин. За таких обставин у банку виникли правомірні очікування щодо належності виконання договору.
62. Заявлені ліквідатором вимоги про стягнення з банку сплачених боржником лізингових платежів фактично ґрунтуються на твердженні про припинення договору лізингу, тоді як такий договір сторони продовжували виконувати. Наведене свідчить про суперечливу правову позицію сторони договору та порушує принцип заборони діяти всупереч власній попередній поведінці (venire contra factum proprium). За відсутності факту розірвання договору та вимоги про повернення предмета лізингу, сплата лізингових платежів не може вважатися безпідставною, а тому підстави для їх повернення відсутні. Інший підхід нівелював би принцип правової визначеності та стабільності цивільного обороту.
63. Отже, доводи касаційної скарги у цій частині підтвердилися. Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ліквідатора у частині стягнення з банку на користь боржника 731 928,85 грн за договором лізингу, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення у цій частині підлягають скасуванню.
Щодо договору банківського обслуговування
64. Судами встановлено, що у ТОВ "МВП "Релос" наявна заборгованість перед АТ КБ "Приватбанк" за договором банківського обслуговування від 17.12.2013 у розмірі 197 372,82 грн (тіло кредиту), яка визнана ухвалою суду від 06.05.2021 у справі №911/2369/20 (конкурсні вимоги). Крім того, АТ КБ "Приватбанк" додатково нараховані боржнику за зазначеним договором 2 638,06 грн відсотків та 9 081,86 грн комісії, частина з яких була заявлена банком у порядку статті 45 КУзПБ, проте була відхилена судом в попередньому засіданні. Інша частина грошових вимог, а саме у розмірі 3 889,06 грн комісії банком у порядку статті 45 КУзПБ не заявлялася, а тому суди зазначили про відсутність можливості встановити їх правову природу.
65. Водночас суди встановили, що зазначена банком заборгованість у загальному розмірі 209 092,74 грн сплачена боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство, тобто під час дії мораторію. У зв`язку з чим суди виснували про обґрунтованість вимог ліквідатора до АТ КБ "Приватбанк" у частині повернення боржнику грошових коштів у розмір 209 092,74 грн, сплачених за договором банківського обслуговування від 17.12.2013.
66. Доводи касаційної скарги у частині оскарження судових рішень про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування полягають у тому, що, на думку скаржника, судами не враховано, що погашення грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" після відкриття провадження у справі про банкрутство фактично здійснені ОСОБА_1 , який є поручителем боржника як за договором лізингу так і за договором банківського обслуговування (послуга кредитного ліміту).
67. Проте такі твердження спростовуються встановленими у справі обставинами.
68. Суди встановили, що кошти, які боржник сплатив на користь банку на виконання договору банківського обслуговування, були раніше надані боржнику його керівником ОСОБА_1 у якості поворотної фінансової допомоги без визначення їх цільового використання. 
69. Отже, кошти, перераховані банку після відкриття провадження у справі про банкрутство кошти за договором банківського обслуговування були сплачені боржником, а не ОСОБА_1 , як про це стверджує банк.
70. Аргументи АТ КБ "ПриватБанк" у цій частині зводяться лише до заперечення фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів у справі, що не може вважатися належним обґрунтуванням касаційної скарги у цій частині. Доводів щодо неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права касаційна скарга не містить.
71. З урахуванням наведеного, доводи касаційної скарги в цій частині відхиляються є необґрунтованими.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
72. Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення; скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
73. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
74. Відповідно до частини першої статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
75. Враховуючи викладене Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування постанови суду апеляційної інстанції та рішення та рішення суду першої інстанції в частині стягнення з банку на користь боржника 731 928,85 грн за договором лізингу з ухваленням нового рішення - про відмову у позові у цій частині та залишення в силі зазначених судових рішень в частині стягнення 209 092,74 грн за договором банківського обслуговування.
76. Враховуючи, що ухвалою від 09.12.2025 у цій справі було зупинено виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, Суд вважає за необхідне поновити їх виконання в частині, залишеній без змін.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 та рішення Господарського суду Київської області від 15.07.2025 у справі № 911/2369/20 (911/694/25) в частині стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос" 731 928,85 грн за договором лізингу скасувати. У позові у цій частині відмовити.
3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 та рішення Господарського суду Київської області від 15.07.2025 у справі № 911/2369/20 (911/694/25) в частині стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос" 209 092,74 грн за договором банківського обслуговування залишити без змін.
4. Поновити виконання рішення Господарського суду Київської області від 15.07.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 у справі № 911/2369/20 (911/694/25) в частині стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос" 209 092,74 грн за договором банківського обслуговування.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере