ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 січня 2026 року справа №360/1444/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року (головуючий суддя І інстанції – Ірметова О.В.) у справі №360/1444/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яким просив:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо здійснення розрахунку пенсії позивача у розмірі меншому, ніж визначено ст.8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 24.05.2024 у розмірі, передбаченому ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись з рішенням, позивач (через свого представника) звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що зменшення розміру пенсії із застосуванням коефіцієнту індексації 1, 197 при переахунку пенсії на підставі постанови КМУ № 168 та обмеження його розміром 1500,00 грн є протиправним, оскільки гарантією виплати пенсії із розрахунку 80% від заробітної плати є положення ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та з 27.11.2018 отримує пенсію, призначену відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07 2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі — Закон № 1058) незалежно від віку, як працівнику провідних професій.
Відповідно до рішення відповідача №121130000259 від 24.06.2024 про перерахунок пенсії позивачу визначено: страховий стаж 45 років 04 місяці 12 днів, додаткові роки за списком 1 20 років, в тому числі: роботи підземні, професії за пост № 202 (25) 25 років 00 місяці 04 дні, коефіцієнт стажу без урахування кратності 0.45333, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((544/100*12)*1) 0.45333, розмір пенсії за віком (ст.27) (25065.62*0.45333) 11363.00 грн, доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз.2) (за 10 років) 236,10 грн, загальний розмір пенсії 11599,10 грн, доплата до пенсії по ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» 8453,40 грн, сума пенсії по ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (80% від 25065.62 грн) 20052.50 грн, місяць підвищення розміру пенсії 01.07.2024, обмеження в індексації з 01.03.2023 «-1556,89 грн», розмір пенсії з надбавками 18787.61 грн.
Відповідно до розрахунку заробітку для обчислення загальний страховий стаж в одинарному розмірі 25 р. 4 м. 12 д., 304 м., загальний стаж після 01.07.2000: 16 р. 6 м. 19 д., 198 м., дата вводу заробітку 27.11.2018, середній заробіток за 2 попередні роки: 3764,40 за (2016-2017 роки), коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП: 2.1237025912 (1.17*1.11*1.11*1.14*1.197*1.0796), збільшений на коефіцієнт показник ЗП: 7994,47, останній місяць врахованої зарплати: 30.09.2017, сума коефіцієнтів заробітної плати: 559.97893 (до оптимізації), сума коефіцієнтів заробітної плати: 495.38888 (після оптимізації), кількість місяців заробітної плати 187 (до оптимізації) кількість місяців, виключених оптимізацією: 29 в межах 10%, кількість місяців заробітної плати: 158 (після оптимізації), індивідуальний коефіцієнт для обчислення: 2.99454 (до оптимізації), страховий стаж за місяці враховані заробітної плати: 158.00000, індивідуальний коефіцієнт обчислення: 3.13537 (після оптимізації), середньомісячний заробіток для обчислення: 25065.62000.
Дослідивши матеріали справи, суд погоджує висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.
Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Ця норма є об`єктивним продовженням задекларованого в статті 1 Конституції України статусу України як соціальної та правової держави.
Громадяни мають право на соціальний захист у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, установлених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).
Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.
Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі – Закон № 345) визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1.
У цій справі не є спірним питання, що позивач є отримувачем пенсії на підставі статті 8 Закону № 345.
Закон України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон № 1282-XII) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення – це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 Закону № 1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (частина перша статті 9 Закону № 1282-XII).
Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії, зокрема військовослужбовцям.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі – Закон № 2017-ІІІ), у якій зазначається, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону № 2017-ІІІ).
Підстави для проведення індексації визначено статтею 4 Закону № 1282-XII, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, за правилами пункту 4 якого частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
З метою реалізації пункту 8 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» № 2710-IX Кабінет Міністрів України 24.02.2023 прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.
Пунктом 10 постанови № 168 установлено, що:
у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;
розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.
Системний аналіз вищевказаних законодавчих приписів свідчить про те, що обмеження верхньої межі індексації здійснюється для того, щоб збалансувати потреби та захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян, а також з урахуванням того, що в умовах дії воєнного стану видатки в першу чергу спрямовуються на національну безпеку і оборону та на здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
При цьому, як положеннями статті 42 Закону № 1058-IV надано право визначати розмір, умови та порядок здійснення індексації пенсій.
Отже, положеннями постанови № 168 визначено верхню межу розміру індексації пенсії у граничному розмірі 1500,00 грн, яку не може перевищувати сума індексації (підвищення) у разі здійснення на виконання пункту 2 цієї постанови.
Пунктом 6 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX установлено, зокрема, що у 2024 році частина друга та абзац п`ятий частини четвертої статті 42, третє речення абзацу першого пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», частина друга статті 22, стаття 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (із змінами, внесеними Законом України від 15 лютого 2022 року №2040-IX) застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.
За наведених вище правових норм у 2024 році розміри пенсій, призначених згідно із Законом № 1058 перераховуються із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 згідно з Постановою № 185, а також з урахуванням збільшеного у попередніх роках на відповідні коефіцієнти показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а саме: передбаченого постановами Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 (з 01.03.2022), № 168 від 24.02.2023 (з 01.03.2023). 
Отже, в межах наданих повноважень Кабінет Міністрів України Постановами № 168 та 185 визначив верхню межу розміру індексації пенсії - 1500,00 грн, яку не може перевищувати сума індексації у разі здійснення підвищення розміру пенсії на виконання пункту 2 цієї постанови, що означає, якщо сума індексації пенсії в результаті проведеного перерахунку перевищує 1500,00 грн, доплата до пенсії встановлюється у межах граничної суми - в розмірі 1500 грн.
Відповідно наявних в матеріалах справи доказів, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача (у межах позовних вимог) за віком на пільгових умовах (підвищення), яка призначена за Законом № 1058-IV, з 01.03.2024 на підставі Постанови 185.
Суд зазначає, що перерахунки раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії для забезпечення для забезпечення індексації пенсії, пенсійним органом проводились: з 01.03.2019 на підставі Порядку № 124 (із застосуванням коефіцієнта 1,17); з 01.05.2020 відповідно до пункту 2Постанови від 01.04.2020 № 251 (із застосуванням коефіцієнта 1,11); з 01.03.2021 відповідно до пункту 1 Постанови № 127 (із застосуванням коефіцієнта 1,11); з 01.03.2022 відповідно до Постанови № 118 (із застосуванням коефіцієнта 1,14); з 01.03.2023 відповідно до Постанови № 168 (із застосуванням коефіцієнта 1,197); з 01.03.2024 відповідно до Постанови № 185 (із застосуванням коефіцієнта 1,0796).
Таким чином, при перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV і Порядку № 124 використовуються такі показники середньої заробітної плати: з 01.03.2019 складає 4404,35 грн (3764,40 грн х 1,17); з 01.03.2020 складає 4888,83 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11); з 01.03.2021 складає 5426,60 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11); 01.03.2022 складає 6186,32 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14); з 01.03.2023 складає 7405,03 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197) та з 01.03.2024 складає 7994,47 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796).
Позивачем не оскаржується визначений розмір пенсії за віком, доплати за понаднормовий стаж, суму доплати і розмір пенсії визначений відповідачем за нормами Закону № 345.
З матеріалів справи вбачається, що розмір пенсії позивача в 2022 році складав 15517,12 грн (протокол перерахунку пенсії від 24.11.2022), а саме: 8695,99 грн розмір пенсії за віком, розрахований згідно статті 27 Закону (19396.40*0.44833); 182,43 грн - доплата за понаднормовий стаж 9 років; 6638,70 грн - доплата до пенсії відповідно до ст. 8 Закону №345.
Водночас, розмір пенсії позивача з 01.03.2023 (протокол перерахунку пенсії від 25.02.2023) склав 17017,12 грн, а саме: 10409,11 грн розмір пенсії за віком, розрахований згідно статті 27 Закону ((23217.51*0.44833); 188,37 грн - доплата за понаднормовий стаж 9 років ; 7976,53 грн - доплата до пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345, - 1556,89 грн - обмеження в індексації з 01.03.2023.
При перерахунку пенсії з 01.03.2023 розмір пенсії позивача збільшився на 3056,89 грн, 18574,01 грн (розмір пенсії з 01.03.2023) — 15517,12 грн (розмір пенсії станом на 28.02.2023).
У зв`язку з чим розмір індексації обмежено на 1556,89 грн.
Тобто, з 01.03.2023 застосовуючи коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати позивачу обмежено максимальний розмір індексації пенсії сумою в 1556,89 грн, що визначено Постановою № 168.
Розмір пенсії позивача з 01.03.2024 складає 18495,61 грн, а саме: 11363,00 грн розмір пенсії за віком, розрахований згідно статті 27 Закону (25065.62*0.45333); 209,30 грн - доплата за понаднормовий стаж 9 років; 8480,20 грн - доплата до пенсії відповідно до ст.8 Закону №345, обмеження індексації 1556,89 грн.
Позивачем не оскаржується розмір пенсії, доплат та підвищень, окрім обмеження в розмірі 1556,89 грн (індексація пенсії).
Розмір пенсії позивача, обчислено з урахуванням статті 8 Закону № 345 та статті 28 Закону № 1058 та становить 20052,50 грн (25065,62 грн х 80%).
Розмір пенсії позивачу з 01.03.2023 підвищено на встановлений максимальний розмір - 1500 грн.
Враховуючи норми абзацу 2 пункту 3 Постанови № 185 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цих постанов не може перевищувати 1500 гривень.
Отже, розмір пенсії з 01.04.2023 становить: 18574.01 грн - 1556,89 грн = 17017,12 грн.
Враховуючи те, що відповідно до абзацу 2 пункту 6 Порядку № 124 під час перерахунку пенсії враховуються суми, зокрема, індексацій до попереднього розміру пенсії, розмір пенсії позивача обчислено з урахуванням обмеження індексації, встановленої з 01.03.2023 у сумі 1556,89 грн.
Отже, судом встановлено, що з 01.03.2024 позивачу підвищено пенсію на відповідний коефіцієнт, установлений пунктом 1 Постанови № 185, в межах граничної суми збільшення, а саме на 1500,00 грн, у зв`язку із чим відсутні правові підстави вважати такі дії відповідача неправомірними, оскільки індексація пенсії позивача з 01.03.2024 проведена із дотриманням вимог чинного законодавства.
Суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги позивача, що вимоги вищевказаних Постанов КМУ не застосовуються до нього, оскільки розмір пенсії має бути розрахований відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці», оскільки жодним нормативно-правовим актом не встановленно заборони для застосування постанов № 168, 185 до пенсій, призначених з урахуванням Закону України «Про престижність шахтарської праці».
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №360/1444/24 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №360/1444/24 – залишити без змін
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 січня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар
Т.Г.Гаврищук
Е.Г. Казначеєв