Справа № 127/35725/25
Провадження 2/127/8235/25 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року 
Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.
розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/35725/25 позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ТОВ «ФК «Дінеро», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 12.11.2025 року і мотивований тим, що на підставі виконавчого напису, виданого 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстр. № 47197 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості в загальній сумі 13 848, 00 грн. виконавче провадження № 68347771 було відкрито 25.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. 
Також приватним виконавцем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2025 року у виконавчому провадженні № 68347771 було замінено стягувача з ТОВ «ФК «Дінеро» на ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».
Позивач вважає, що вимоги стягувача є неправомірними, нотаріус порушив процедуру вчинення виконавчого напису і Закон України «Про нотаріат», Постанову КМУ від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Позивач ОСОБА_1 просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстр. № 47197 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості в розмірі 13 848, 00 грн. та всіх понесених судових витрат.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Хейніс О.Г. не з`явились, звернулись до суду із письмовим клопотанням про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову. Проти ухвалення заочного рішення не заперечили.
Представник відповідача – ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно. Відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК Українисуд провів заочний розгляд справи.
Треті особи без самостійних вимог: представник ТОВ «ФК «Дінеро», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин. Письмових пояснень, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали. 
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третіх осіб.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 11.07.2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № АG5564037 (короткостроковий кредит), в подальшому між сторонами неодноразово укладались додаткові угоди.
16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстр. № 47197 був вчинений виконавчий напис про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості за кредитним договором від 11.07.2019 року № АG5564037в загальній сумі 13 848,00 грн. 
Заборгованість стягнуто за період з16.11.2019 року по 23.10.2021 року. Сума заборгованості становить 13 198,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту – 9 700 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом – 3 498 грн., за вчинення напису стягнуто 650 грн. 
Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника на користь стягувача – 13 848 грн. 
З примусового виконання виконавчого напису № 47197 виконавче провадження № 68347771 було відкрито 25.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. 
Також приватним виконавцем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2025 року № 127/30805/25 у виконавчому провадженні № 68347771 було замінено стягувача з ТОВ «ФК «Дінеро» на ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».
Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, закономвстановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. 
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками – наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Враховуючи наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Станом на день ухвалення судового рішення у даній справі відповідач не надав матеріалів, що стали підставою для вчинення 16.12.2021 року оскаржуваного позивачем виконавчого напису.
Сума заборгованості, що стягнута на підставі виконавчого напису, є спірною і не визнається боржником ОСОБА_1 . 
Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за договором від 11.07.2019 року та можливості надати свої заперечення щодо суми боргу або оспорити вимоги стягувача. 
Крім того, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подається оригінал нотаріально посвідченої угоди.
Із виконавчого напису вбачається, що договір від 11.07.2019 року нотаріально посвідчений не був, тому у відповідача були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. 
При ухваленні рішення суд також приймає до уваги, що на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2 та враховує Ухвалу ВП ВС від 15.04.2020 у справі № 554/6777/17 щодо застосування редакції Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, при вирішенні спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.
Враховуючи наведені обставини і те, що виконавчий напис вчинений на підставі угоди, яка не була посвідчена нотаріусом, між сторонами існує спір з приводу суми боргу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Бригідою В.О. за реєстровим № 47197.
Відповідно до ст. 141 ЦПК Україні суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 968, 96 грн., сплачений згідно платіжної інструкції від 10.11.2025 року.
Правнича допомога надана позивачу на підставі договору про надання правничої допомоги від 07.11.2025 року, укладеного між адвокатами Хейнісом О.Г., Стягайлом О.П. та ОСОБА_1 , додаткової угоди № 1 до договору від 07.11.2025 року, якою, зокрема, погоджено, що гонорар адвоката за надання послуг є фіксованим і становить 12 000 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 07/11/2025 року про те, що Хейнісом О.Г. від ОСОБА_1 прийнято 12 000 грн. згідно договору про надання правничої допомоги від 07.11.2025 року.
Враховуючи вимоги ст. 137ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, час, фактично витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет позовних вимог та значення справи для сторін, враховуючи співмірність витрат на правничу допомогу із складністю даної справи, обсягом наданих послуг і значенням справи для сторін, суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. 
Керуючись ст.ст. 15, 16,257, 258, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 2, 10, 12, 37, 76, 77-81, 82, 89, 265, 141, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстр. № 47197 про стягнення зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (ЄДРПОУ 41350844) заборгованості за кредитним договором від 11.07.2019 року № АG5564037 в загальній сумі 13 848 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (ЄДРПОУ 41153878, м. Київ, вул. Глибочиська, б. 17Б, оф. 503) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати: судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. та 4 000 (чотири тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складене 12 січня 2026 року.

Суддя: