Заводський районний суд м. Запоріжжя 
вул. Мирослава Симчича 65, м. Запоріжжя, 69106, тел.099-55-49-125 , inbox@zv.zp.court.gov.ua

Справа № 332/349/26
Провадження №: 1-кп/332/270/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2026 р.	м. Запоріжжя	

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 62025080100004641 від 23.06.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Чернігівського району, Приморського краю, рф, громадянина України, який перебував на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військовоїчастини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, - 
ВСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 12.04.2025, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, не з`явився на службу з відпустки до місця несення служби, а саме до військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцеперебування до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки, з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч 4 ст. 408 КК України, що кваліфікується як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки, з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
3. Позиція обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти. Місцем дислокації частини була АДРЕСА_2 . 13 березня 2025 року він дістав поранення. Для реабілітації після поранення йому надали місяць, він мав повернутися у місце дислокації частини, а саме у с. Темирівка 11 квітня 2025 року, але не повернувся. Пояснює це тим, що перед пораненням, він постійно був на «Нулі», на позиції вони ходили кожні 10 днів. Останній раз він був на позиції 17 днів. Було дуже важко. Знає, що багато хлопців не вижило. Йому стало страшно повертатися, страшно за своє життя. Він розуміє, що це не правильно, але вважає, що проблема полягає у командуванні.
4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.
Зважаючи на те, що обвинувачений підтвердив, викладені в обвинувальному акті обставини, і визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки, з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
7. Мотиви призначення судом покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем служби має позитивну характеристику, на обліку лікаря нарколога або лікаря психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей не має, проходить військову служу за мобілізацією на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, позицію обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, зважаючи на позицію, висловлену прокурором у дебатах, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією статті.
Оскільки нормами ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 75 Кримінального кодексу України встановлено пряму заборону застосування цих статей у кримінальних провадженнях, в тому числі, за ст. 408 КК України, ці питання судом не вирішуються.
8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, а також те, що ухвалою судді від 26.01.2026 було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому, суд не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 09.12.2025. 
Зарахувати у строк відбування покарання час перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою у період з 09.12.2025 року по день набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлений, речові докази у справі відсутні, витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 залишити - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 09.12.2025.
Зарахувати у строк відбування покарання час перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою у період з 09.12.2025 року по день набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1