ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 січня 2026 року справа №200/5601/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 р. у справі №200/5601/25 (головуючий І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 914600164460 від 12.06.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до пільгового стажу період перебування на інвалідності з 14.11.2023 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 12.06.2025 року №914600164460 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 5 червня 2025 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу період перебування на інвалідності з 14.11.2023 року.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що позивач перебував на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 15.03.2017 по 13.11.2023 р.р.
Результати розгляду документів, пільговий стаж позивача складає 23 роки 4 місяці 9 днів, в т. ч. 12р. 6м. 5д. - на провідних роботах, 1р.3м.3д. – на інших підземних роботах, 3 р.0м.0д.- кратність обчислення пільгового стажу згідно Роз`яснення № 8 Міністерства соціальної політики України від 20.01.1992 р, 6р. 6м. 28д. – період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням.
З огляду на вищевикладене Головним управлінням прийнято правомірне та обґрунтоване рішення 9144600164460 від 12.06.2025 про відмову в переведені позивача з пенсії по інвалідності на пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю законних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , 04.06.2025 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058).
Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 12.06.2025 № 914600164460 про відмову в перерахунку пенсії, оскільки пільговий стаж відповідно до пункту частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутній і відсутні законні підстави для призначення пенсії. Результати розгляду документів, пільговий стаж позивача складає 23 роки 4 місяці 9 днів, в т. ч. 12р. 6м. 5д. - на провідних роботах, 1р.3м.3д. – на інших підземних роботах, 3 р.0м.0д.- кратність обчислення пільгового стажу згідно Роз`яснення № 8 Міністерства соціальної політики України від 20.01.1992 р, 6р. 6м. 28д. – період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням.
Листом від 04.07.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначило, що під час повторного огляду 28.03.2017 Обласною профпатологічною медикосоціальною експертною комісією м.Краматорська ОСОБА_1 була встановлена 3 група інвалідності та 40% втрати професійної працездатності з 15.03.2017 по 01.04.2019.
Випискою з акту огляду МСЕК від 23.04.2019 серія 12ААА №082885 було підтверджено 3 групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності з 01.04.2019 до 01.04.2022.
З 01.04.2022 ОСОБА_1 отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області.
З 01.01.2023 по теперішній час ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач щомісячних страхових виплат в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.
Отже, не є спірним між сторонами той факт, що позивач з 15.03.2017 року по 13.11.2023 року мав ІІІ групу інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058. Під час переогляду 14.11.2023 року по теперішній час позивачу встановлена ІІ група інвалідності, загальна по зору.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Положення аналогічного змісту містяться у статті 14 Закону № 1788-XII.
Порядок підтвердження стажу роботи регламентований статтею 62 Закону № 1788.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Порядок звернення за перерахунком пенсії регламентований статтею 44 Закону № 1058.
Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Щодо доводів апелянта, що пільговий стаж позивача складає 23 роки 4 місяці 9 днів, для переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутні законні підстави, суд зазначає наступне.
Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №524047, ОСОБА_1 при повторному огляді 26.04.2022 підтверджена 3 група інвалідності безстроково, причина – трудове каліцтво.
Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №261719, Лавіну при повторному огляді 26.04.2022 підтверджена 3 група інвалідності безстроково, ступінь втрати професійної працездатності – 40 %.
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №836424, ОСОБА_1 при повторному огляді 14.11.2023 встановлена 2 група інвалідності безстроково, причина – загальне по зору.
Відповідно до абз. 1 та 2 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону №1058-IV.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (абз. 3 ч. 1 статті 24 Закону).
Положення аналогічного змісту викладені в частині 5 статті 56 Закону №1788-XII, згідно з якою час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
Відповідна гарантія встановлена також положеннями частини 4 статті 9 Закону України «Про охорону праці», якою передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Отже, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як зазначено вище, позивач з 15.03.2017 року по 13.11.2023 року мав ІІІ групу інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058. Під час переогляду 14.11.2023 року по теперішній час позивачу встановлена ІІ група інвалідності загальна по зору.
Отже, факт встановлення ОСОБА_1 з 15.03.2017 інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом залишається чинним, більш того, спричиняє подальшу втрату працездатності, що стало підставою для переогляду та визначення 2 групи інвалідності, замість 3 групи, а тому період з 14.11.2023 року має бути зарахований як пільговий, оскільки наслідки нещасного випадку тривають.
Тобто, період перебування на інвалідності з 14.11.2023 року має бути зарахований відповідачем до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 5 червня 2025 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу період перебування на інвалідності з 14.11.2023 року.
За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 р. у справі №200/5601/25 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 р. у справі №200/5601/25 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 22 січня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко