Справа № 635/5034/24
Провадження №1-кп/635/195/2026
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року        селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3 
сторона захисту: обвинувачений  ОСОБА_4 
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 62024170020003254 від 13 травня 2024 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Безлюдівка, Харківського району Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, обіймає посаду начальника контрольно-пропускного пункту 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, не одружений, не засуджений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді начальника контрольно-пропускного пункту 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 13 грудня 2023 року близько 09:00 знаходячись у населеному пункті Циркуни Харківського району Харківської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 бригада НГУ) полковника ОСОБА_6 № 1613дск від 08.12.2023, щодо висування в напрямку в районі східніше населеного пункту Кліщіївка Донецької області для подальшого виконання спеціального бойового завдання, доведеного до нього в усному порядку, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, тому своїми діями ОСОБА_4 підірвав боєготовність та боєздатність 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину заперечував та пояснив, що не відмовлявся виконувати бойове завдання, а не міг за станом здоров`я, про що повідомив під відеофіксацію. Крім того, пояснив, що 13 грудня 2023 року зранку був зібраний увесь взвод та оголошено про виконання бойового розпорядження, і тим хто з будь-яких причин не може виконати розпорядження запропоновано вийти зі строю. Він та ще приблизно 15 осіб вийшли зі строю, після цього командир взводу дістав телефон та почав знімати та опитувати про причини неможливості виконати бойове розпорядження, тих хто вийшов, після цього усіх відвезли до ВСП для того щоб написати пояснювальні записки з цього приводу. Зазначив, що з 2023 року він неодноразово звертався до керівництва батальйону, але медичну допомогу не отримав, вже у 2024 році пройшов ВЛК та визнаний придатним до військової служби, до цивільних медичних установ звернутися не надавали можливості. 
Незважаючи на заперечення ОСОБА_4 своєї винуватості, його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою.
Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24 лютого 2022 року, відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому неодноразово продовжено, зокрема указом Президента України № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 16 листопада 2023 строком на 90 діб. Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника. Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу. Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів. Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати. Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі – Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив, що ОСОБА_4 не було серед тих, хто поїхав виконувати бойове завдання, крім того пояснив, що вранці 13 або 14 грудня 2023 року, точнішу дату свідок не пам`ятає, у селі Циркуни командиром був оголошений наказ про виконання бойового завдання і тим хто з будь-яких причин не може виконати розпорядження запропоновано вийти зі строю. Потім кожен військовослужбовець, хто вийшов під відеозапис повідомляв причини неможливості виконання бойового розпорядження, про подальші події йому не відомо, оскільки він одразу відправився на виконання бойового завдання.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердив, що у селі Циркуни, в грудні 2023 року, більш точну дату не пам`ятає, після оголошення бойового наказу більше 40 військовослужбовців першої роти відмовились виконувати бойове завдання у населеному пункті Кліщиївка, тому поїхали друга рота, зі списків знав про військовослужбовця ОСОБА_4 , та під час спілкування із іншими військовослужбовцями, йому стало відомо, що під час оголошення бойового наказу ОСОБА_4 відмовився від виконання завдання у зв`язку із поганим станом здоров`я. Відмови військовослужбовців від виконання бойового завдання фіксувались відеозаписом. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердив, що у селі Циркуни, в грудні 2023 року, після оголошення бойового наказу більшість військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 відмовились виконувати бойове завдання у населеному пункті Кліщиївка, що було зафіксовано відеозаписом, поїхало тільки 8-9 військовослужбовців. Зазначив, що командиром було оголошено наказ про виконання бойового завдання та ставилось питання про можливість його виконання і ті, що відмовились робили крок вперед.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердив, що у селі Циркуни 13 грудня 2023 року, після оголошення бойового наказу ОСОБА_4 сказав, що через поганий стан здоров`я не має можливості його виконати, що було зафіксовано відеозаписом. Зазначив, що у шерензі залишилось тільки два військовослужбовця, інші вийшли зі строю.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердив, що у селі Циркуни 13 грудня 2023 року, після оголошення бойового наказу, більшість військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 відмовились виконувати бойове завдання у населеному пункті Кліщиївка, що було зафіксовано відеозаписом. Додав, що кожний військовослужбовець повідомляв про причини відмови, тих хто вказував на стан здоров`я направляли на ВЛК, причини відмови ОСОБА_4 від виконання бойового завдання не пам`ятає. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив, що у селі Циркуни 13 грудня 2023 року, після оголошення бойового наказу виконувати бойове завдання у населеному пункті Кліщиївка, його підлеглий ОСОБА_4 відмовився виконувати наказ через поганий стан здоров`я, що було зафіксовано відеозаписом. ОСОБА_4 був направлений на ВЛК та визнаний придатним до військової служби, лікарі не виявили у нього захворювань, які б перешкоджали виконувати бойове завдання.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердив, що ОСОБА_4 був серед військовослужбовців, які 13-14 грудня 2023 року відмовились виконувати наказ командира та вирушати виконувати бойове завдання. Зазначив, що ОСОБА_4 знає особисто з червня 2023 року, був його начальником і він ніколи не скаржився на стан здоров`я, додав, що ОСОБА_4 нормальна людина.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 підтвердив, що у селі Циркуни у грудні 13 чи 14 числа 2023 року, після оголошення бойового наказу бачив як ОСОБА_4 відмовився виконувати бойове завдання та вийшов з шеренги, промову не пам`ятає та раніше із обвинуваченим не спілкувався.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 підтвердив, що бачив ОСОБА_4 коли він після оголошення бойового наказу відмовився виконувати бойове завдання у населеному пункті Кліщиївка, база Костянтинівка. Тоді більше 20 осіб відмовились виконувати бойове завдання, що було зафіксовано відеозаписом.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 підтвердив, що вранці 13 грудня 2023 року ОСОБА_4 перебував на шикуванні у селі Циркуни, де базувалась в/ч НОМЕР_1 та вийшов з шеренги після того, як командир зачитав наказ про виконання бойового завдання у населеному пункті Кліщиївка і запропонував вийти з шеренги військовослужбовцям які відмовляються від виконання бойового завдання. Зазначив, що ОСОБА_4 був серед тих, хто вказав на стан здоров`я, і всіх військовослужбовців, хто зазначив про проблеми із здоров`ям було направлено на ВЛК.
У судовому засіданні досліджений відеозапис, яким зафіксоваю, що ОСОБА_4 вийшов зі строю і вказав на поганий стан здоров`я. 
За даними протоколу від 18 квітня 2024 року з фототаблицями, при огляді запису на диску зафіксовано, що ОСОБА_4 вийшов зі строю і вказав на поганий стан здоров`я.
За висновками службової перевірки від 18.01.2024 встановлено факт неналежного виконання начальником контрольно-пропускного пункту 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів, що виразилось у відкритій відмові виконувати бойовий наказ.
Відповідно довідки військово-лікарської комісії № 190 від 23 лютого 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 має поширений остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта, протрузії С3-С4, С5-С6, гемангіоми тіл хребців Th 8, Th 10, цервікобрахіалгія ліворуч, тораколюмбаргія без порушення функції. Множинний ускладнений карієс. Складний короткозорий астигматизм в 0,1 Д правого ока. Аномальна трихромазія тип «С». Vis: OD= 03 sph-1. 0D= ce1-1.0D170°=0,8; OS =1,0. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби. Визнаний придатним до військової служби. Висновок наданий під час воєнного стану.
Суд розцінює критично і не приймає до уваги посилання обвинуваченого ОСОБА_4 , що він не вчиняв кримінального правопорушення та не відмовлявся від виконання бойового розпорядження, а лише не міг його виконувати за станом здоров`я, оскільки вони не узгоджуються з об`єктивними даними кримінального провадження та спростовуються сукупністю досліджених доказів.
Так, у судовому засіданні свідки підтвердили, що ОСОБА_4 відмовився виконувати оголошений бойовий наказ, при цьому сам обвинувачений у судовому засіданні не заперечував, що не виконав оголошений у селі Циркуни 13 грудня 2023 року бойовий наказ командира про виконання бойового завдання у населеному пункті Кліщиївка.
З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, вчиняється шляхом відкритої відмови виконати наказ начальника (непокори) або в іншому умисному невиконанні наказу.
З суб`єктивної сторони відкрита відмова виконати наказ начальника вчинюється тільки з прямим умислом. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними і для його кваліфікації значення не мають.
Також, суд критично розцінює посилання сторони захисту на те, що свідок, який має вади мовлення (заїкання) допитаний з порушенням норм діючого процесуального законодавства, при цьому суд виходить з тих обставин, що пояснення свідка, незважаючи на його особливість, є чіткими і зрозумілими, а стороною захисту жодних зауважень щодо показань свідка під час його допиту не надавалось, захисник задав свідку питання та отримував відповіді. 
Крім того, суд не приймає до уваги посилання сторони захисту, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 давали неправдиві свідчення, оскільки у коридорі спілкувались з прокурором, при цьому враховує, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 22.02.2025 про надання свідком ОСОБА_14 неправдивих показань під час допиту у судовому засіданні 19.02.2025 при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України, а ОСОБА_15 у судовому засіданні вказав, що спілкувався з прокурором на тему, що не стосується обвинуваченого.
Суд не приймає до уваги і посилання сторони захисту, що свідки не могли чітко вказати місце оголошення наказу, зокрема мова йшла про ангар та про відкриту місцевість, оскільки вказана обставина жодним чином не спростовує факту самої події оголошення наказу та відмови обвинуваченого його виконувати. 
Також, суд враховує, що стороною захисту не надано доказів, що ОСОБА_4 звертався до керівництва з рапортом про стан здоров`я, конкретні причини відмови від виконання наказу не повідомляв, обмежився загальним висловлюванням "за станом здоров`я". Крім того, в матеріалах справи відсутні докази оскарження ОСОБА_4 висновку ВЛК про придатність обвинуваченого до військової служби.
Суд, критично ставиться до тверджень обвинуваченого ОСОБА_4 , що його стан здоров`я унеможливлював виконання ним наказу командира, що перебуваючи на військовій службі отримав захворювання, оскільки вони спростовуються вищевказаним висновком ВЛК, де вказано, що захворювання не пов`язане з проходженням військової служби.
Сукупність досліджених судом доказів безсумнівно спростовує доводи сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_4 за станом здоров`я не мав можливості виконати бойовий наказ командира.
З огляду на викладене, досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий.
Суд враховує особу обвинуваченого, який не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не засуджений, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем і продовжує нести службу у ЗСУ, має нагороди, за місцем служби характеризується посередньо, але за професійними, діловими та моральними якостями відповідає займаній посаді. 
За вказаних обставин та враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, що передбачає покарання за вчинене, при цьому виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави у розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, обраний стосовно ОСОБА_4 – залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання.
На підставі ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк тримання під вартою з 11 квітня 2024 року по 06 серпня 2024 року із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Речові докази: диск із відеозаписом, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляція на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя            ОСОБА_1