УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/9879/25 Головуючий у 1-й інст. Франчук С. В. 
Номер провадження №33/4805/58/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Удода П.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Удода Павла Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 15 вересня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 24 серпня 2025 року о 23 годині 45 хвилин по вул. Івана Кочерги, 9, в м. Житомирі керував транспортним засобом Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом був відсторонений шляхом зупинки в дозволеному ПДР місці. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Удод П.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Захисник ставить під сумнів законність зупинки ОСОБА_1 , а відтак усі подальші вимоги працівників поліції вважає незаконними, зокрема і відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того зазначив, що ОСОБА_1 хворіє цукровим діабетом І типу, у зв`язку з чим має дефекти мовлення та координації рухів, що на думку захисника, зовнішньо схоже з ознаками алкогольного сп`яніння.
На думку адвоката, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення – недоведена.
Разом із апеляційною скаргою адвокат подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що у період з 18 вересня 2025 року по 24 вересня 2025 року ОСОБА_1 був непрацездатним, що підтверджується копіями медичних висновків, доданих до апеляційної скарги. Апеляційну скаргу на постанову від 15 вересня 2025 року захисник подав 29 вересня 2025 року. Вважає, що строк на оскарження постанови суду першої інстанції пропущений з поважних причин.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
В судовому засіданні захисник – адвокат Удод П.М. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 433314 від 25 серпня 2025 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №725346 від 25 серпня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; висновком КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, згідно якого водій від проходження медичного огляду відмовився; рапортом інспектора взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП; відеозаписами з портативної нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля.
Так, із вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції за допомогою проблискових маячків зупинили автомобіль Skoda Fabia під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейський попередив про відеофіксацію, попросив надати документи. Разом з тим, зауважив водію на несправність підсвітки заднього номерного знаку автомобіля. Посвідчення водія ОСОБА_1 не надав. Після встановлення особи водія працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини та нестійкою ходою. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер водій відмовився, забажав пройти огляд у медичному закладі, проте після доправлення водія до КНП «ОМСЦ» Житомирської обласної ради від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння категорично й однозначно відмовився. Далі водію роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Щодо ОСОБА_1 складено постанову за ст. 125 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП та протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП й інші матеріали, від підпису та отримання копії яких останній відмовився. Від керування транспортним засобом поліцейські водія відсторонили. 
Посилання захисника на відсутність складу адміністративного правопорушення у діях водія у зв`язку з тим, що прояви його захворювання на цукровий діабет та бореліоз могли бути розцінені як ознаки алкогольного сп`яніння є необґрунтованими у зв`язку з наступним.
За змістом п. 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І цієї Інструкції. 
Перелік ознак, які стали підставою для вимоги про проходження огляду, крім протоколу про адміністративне правопорушення, зазначені також у акті про огляд водія. Під час оформлення адміністративних матеріалів працівник поліції вказував водію на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння (виражений запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода).
Досліджений відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції повно відображає обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилання апелянта на відмову від проходження огляду у зв`язку з обуренням на неправомірні, за оцінкою водія, дії працівників поліції, на переконання апеляційного суду, є надумані та необґрунтовані. Так, долучена відповідь УПП в Житомирській області щодо перевірки фактів вчинення окремими працівниками УПП в Житомирській області порушень, що мають ознаки дисциплінарного проступку, стосується подій 15 серпня 2025 року, а не 24-25 серпня 2025 року.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
На думку апеляційного суду, водій мав можливість спростувати підозру працівників поліції щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння, пройшовши огляд на місці зупинки транспортного засобу або у найближчому закладі охорони здоров`я. 
Твердження щодо незаконності зупинки та відсутністю доказів на підтвердження цього також є необґрунтованими та спростовуються відеозаписами, у тому числі й доданою до матеріалів копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 725346 від 25 серпня 2025 року за ст. 125 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, з якої вбачається, що у транспортному засобі ОСОБА_1 не працював лівий ліхтар на підсвітці номерного знаку, водій не надав на вимогу поліцейського реєстраційні документи на транспортний засіб та посвідчення водія. Разом з тим, працівники поліції водію роз`яснили підстави для зупинки, зазначені у вказаній постанові. Відомості про її оскарження чи скасування в матеріалах справи відсутні. Тому його подальші дії регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до нього. 
Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються долученими до справи відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та іншими доказами, які свідчать, що поліцейські діяли з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Апеляційний суд зауважує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм матеріального права чи неправильного застосування норм процесуального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, немає підстав для скасування чи зміни постанови судді районного суду відносно ОСОБА_1 . 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 15 вересня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Удода Павла Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 15 вересня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь