СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2026 року Справа № 640/32890/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №640/32890/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шторм" до Міністерства розвитку економіки торгівлі та сільського господарства України, Комісії з акредитації організацій колективного управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" про визнання протиправним та скасування рішення
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Шторм" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Комісії з акредитації організацій колективного управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 30.07.2019 про акредитацію організації колективного управління громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" у сфері обов`язкового колективного управління "кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 10.09.2019 № 14 "Про акредитацію організації колективного управління".
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що у членів Комісії з акредитації організацій колективного управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України відсутні повноваження, щодо акредитації третьої особи. Крім того, при прийнятті вказаного рішення було порушено порядок акредитації та репрезентативності правовласників.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2021 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.03.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на Конституцію України, Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", Положення про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, та зазначає, що Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України прийнято наказ від 10.09.2019 № 14 "Про акредитацію організації колективного управління" в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.
Третьою особою подані письмові пояснення, в яких третя особа посилається на закони України "Про авторське право і суміжні права", "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" та зазначає, що позивач не є учасником публічно-правових відносин з проведення конкурсу та визначення акредитованої організації, а тому позивач не може оскаржити спірні рішення, які є актами індивідуальної дії. Також третя особа вказує про прийняття спірних рішень у відповідності до вимог чинного законодавства та про наявність у Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" достатньої матеріально-технічної та програмної бази для здійснення діяльності організації колективного управління. 
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" № 2825-ІХ, визначено Ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
На виконання вимог Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.
Пунктами 4-7 Порядку № 399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.
На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, цю справу передано на розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Сумського окружного адміністративного суду, дана справа передана судді Шаповалу М.М.
Ухвалою суду від 17.03.2025 справу прийнято до провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
30.07.2019 на засіданні Комісії з акредитації організацій колективного управління, керуючись Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", Положенням про комісію з акредитації організацій колективного управління, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 04.01.2019 № 8, вирішено акредитувати організацію колективного управління Громадську спілку "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, строком на три роки (рішення оформлене витягом з протоколу № 2). В рішенні вказано, що воно набирає чинності з дати його затвердження наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.
Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 10.09.2019 № 14 акредитовано організацію колективного управління Громадську спілку "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, строком на три роки. Департаменту інтелектуальної власності доручено протягом трьох робочих днів унести відомості про акредитацію громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" до Реєстру організацій колективного управління. 
З листом від 13.05.2020 № 219-13/05/20 Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" звернулася до позивача щодо укладення договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав.
Позивач, вважаючи, що він не має можливості захистити свої права в межах господарсько-правового спору щодо укладення договору з третьою особою або стягнення авторської винагороди, оскільки такі майнові спори мають похідний характер від спору з відповідачами щодо належного проведення процедури і акредитації третьої особи та вважаючи рішення відповідачів щодо акредитації Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" протиправними, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав в Україні визначає Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".
Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15.05.2018 № 2415-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2415-VIII) добровільне колективне управління - колективне управління, що здійснюється організаціями колективного управління, зареєстрованими у встановленому цим Законом порядку, виключно щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, включених до каталогу відповідної організації колективного управління; організація колективного управління - громадське об`єднання зі статусом юридичної особи, зареєстроване в Установі, що не має на меті отримання прибутку, засноване виключно правовласниками, діяльність якого спрямована на колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав; Установа - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 2415-VIII Установа забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони авторського права і суміжних прав шляхом здійснення державного нагляду за діяльністю організацій колективного управління та виконання таких функцій:
1) забезпечення реєстрації та акредитації організацій колективного управління, ведення Реєстру організацій колективного управління;
2) забезпечення дотримання організаціями колективного управління вимог цього Закону;
3) застосування до організацій колективного управління санкцій у порядку, визначеному цим Законом;
4) отримання від органів державної влади інформації, документів і матеріалів, необхідних для здійснення колективного управління;
5) надання методичної допомоги організаціям колективного управління та профільним асоціаціям і об`єднанням користувачів;
6) аналіз дотримання вимог законодавства у сфері колективного управління, моніторинг діяльності акредитованих організацій колективного управління та оприлюднення відповідної інформації на офіційному веб-сайті Установи;
7) забезпечення функціонування електронної системи реєстрації та обліку у сфері авторського права і суміжних прав.
Згідно із частиною першою статті 5 Закону № 2415-VIII колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюють організації колективного управління, зареєстровані Установою у встановленому цим Законом порядку.
Відповідно до частини шостої статті 12 Закону № 2415-VIII обов`язкове колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами.
Обов`язкове колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється виключно у таких сферах:
1) право слідування щодо творів образотворчого мистецтва;
2) репрографічне відтворення творів та їх частин (уривків);
3) відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників;
4) кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.
Перелік сфер колективного управління, за якими здійснюється обов`язкове колективне управління, визначений цією частиною, є вичерпним.
Суд звертає увагу, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, зокрема з поміж іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту є підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову.
Предметом позову в даній справі є правомірність рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління від 30.07.2019 про акредитацію організації колективного управління громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" у сфері обов`язкового колективного управління "кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення" та наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 10.09.2019 № 14 "Про акредитацію організації колективного управління", яким введено і дію спірне рішення Комісії.
Відповідно до пункту 18 та пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовим актом є акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальним актом є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Тобто, індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто, є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.
В постанові Верховного Суду від 20.05.2020 № 826/15514/16 зазначено, що національним законодавством (Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України) передбачено захист прав, свобод, інтересів осіб від порушень суб`єктів владних повноважень. Системний аналіз положень Конституції України (статей 55, 124, 125), Кодексу адміністративного судочинства України (статей 2, 4, 19) свідчить, що адміністративні суди захищають суб`єктивні права, свободи, інтереси, якщо:
- особа перебувала у публічно-правових відносинах, які належать до юрисдикції адміністративних судів (стаття 125 Конституції України, статті 2, 19 КАС України);
- мали місце рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (суб`єктів владних повноважень) (стаття 55 Конституції України, стаття 2 КАС України);
- рішенням, дією, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи, інтереси особи (стаття 2 КАС України);
- між особою і суб`єктом владних повноважень виник публічно-правовий спір (ст. 124 Конституції України, статті 2, 4, 19 КАС України);
- рішення, дія, бездіяльність суб`єкта владних повноважень безпосередньо адресовані особі.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо оскарження індивідуального акта право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів, якої він безпосередньо стосується чи спрямований на виникнення певних юридичних наслідків. Індивідуальні акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких передбачені суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їхня юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року, справа № 9901/226/19,).
Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.10.2018 у справі № 9901/415/18 висловила позицію, відповідно до якої законодавчі обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені у суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Однією з цілей таких обмежень є недопущення розгляду у судах позовів третіх осіб в інтересах (або всупереч інтересам) адресатів індивідуальних актів. І така мета досягається законодавчо встановленим обмеженням, тобто останнє є пропорційним переслідуваній меті.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Суд зазначає, що оскаржувані позивачем рішення є актами індивідуальної дії, оскільки адресовані конкретній особі - Громадській спілці "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав".
Тобто, оскаржені рішення породжують права й обов`язки тільки для того суб`єкта, якому його адресовано - Громадській спілці "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав".
Натомість, Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не приймалося жодних рішень безпосередньо щодо позивача та ним не реалізовувалися управлінські функції щодо позивача, оскільки позивач не є учасником публічно-правових відносин з проведення конкурсу та визначення акредитованої організації.
Той факт, що позивачем підлягає укладенню договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та сплаті збір за кабельну ретрансляцію не означає, що вказане товариство має право на оскарження до суду вищезазначених рішень та внаслідок прийняття таких сталося порушення його права, свобод та інтересів.
При цьому, прийняттям оскаржуваних рішень про визначення Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" акредитованою організацією не порушуються інтереси позивача як платника збору, зокрема щодо його розміру, або інших обставин, які б безпосередньо впливали на позивача.
Отже, внаслідок відсутності публічно-правових відносин між позивачем і відповідачами, відсутності факту порушеного права позивача у зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішень, у позивача не виникає право на захист. Наведене свідчить про відсутність публічно-правового спору між позивачем і відповідачем.
Суд вважає, що зазначене вище виключає можливості задоволення адміністративного позову поданого позивачем.
Доводи позивача щодо порушення його прав, які ґрунтуються виключно на твердження про порушення процедури прийняття відповідачами оскаржуваних рішень та щодо відсутності у Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" достатньої кількості матеріальної бази, суд відхиляє, оскільки такі жодним чином не впливають на права, свободи та інтереси саме Товариства з обмеженою відповідальністю "ШТОРМ - ТВ".
При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 25 Закону № 2415-VIII Установа здійснює державний нагляд за діяльністю організацій колективного управління, внесених до Реєстру організацій колективного управління, шляхом отримання інформації, аналізу поданих документів та проведення позапланових заходів із здійснення державного нагляду.
Згідно з частиною шостою, сьомою статті 25 Закону № 2415-VIII у разі порушення організацією колективного управління вимог законодавства України у сфері авторського і (або) суміжних прав, у тому числі у разі відмови у здійсненні переговорних процедур, визначених статтею 22 цього Закону, Установа приймає рішення про застосування до організації колективного управління санкцій у вигляді попередження.
Організація, яка отримала попередження, зобов`язана в установлений у попередженні строк усунути зазначені порушення та письмово повідомити про це Установу.
У разі невиконання або неналежного виконання вимог, зазначених у попередженні Установи, і (або) продовження порушення вимог законодавства у сфері авторського права і (або) суміжних прав, зазначених у попередженні, Установа приймає рішення про скасування акредитації та/або реєстрації такої організації та виключення такої організації з реєстру організацій колективного управління.
Таким чином, у разі порушення Громадською спілкою "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" вимог законодавства України у сфері авторського і (або) суміжних прав позивач наділений правом звернутися до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України з відповідною заявою з метою здійснення Установою державного нагляду за діяльністю організації колективного управління та усунення виявлених порушень.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Шторм" до Міністерства розвитку економіки торгівлі та сільського господарства України, Комісії з акредитації організацій колективного управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал