ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/237/26 Справа № 204/8010/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А. І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді        Агєєва О.В.,
суддів:        Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу №204/8010/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета Траст» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Приваліхіної А.І.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Бета Траст» про захист прав споживачів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 03 червня 2021 року з її рахунку в АТ КБ «Приватбанк» було здійснено платіж у сумі 7001 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Бета Траст», НОМЕР_1 , призначення платежу: «послуги з постачання та супроводження програмної продукції».
Вказує, що у січні 2021 року вона натрапила на шахрайську фінансову організацію під назвою «Траст Макворі Кепітал» («Trust Macquarie Capital», trust-m-capital.com), менеджер якої описував «Траст Макворі Кепітал», як поважну міжнародну фінансову організацію з багаторічною історією. Стверджує, що скориставшись її довірливістю та некомпетентністю у питаннях фінансів та інвестицій, її вмовили вносити кошти на її так званий «торговий рахунок». Виконуючи інструкції менеджера, вона встановила на своєму мобільному телефоні програму для віддаленого доступу «AnyDesk», у такий спосіб менеджери отримали доступ до керування її рахунками в системі «Приват24». 
Вказує, що в ході співробітництва з цією начебто фінансовою організацією від її імені було вчинено декілька платежів. Ці платежі, як вона вважала, і як її переконували менеджери, були спрямовані на внесення коштів на її «торговий рахунок» у цій організації та на обслуговування цього рахунку. Фактично ж кошти сплачувалися на рахунки декількох різних суб`єктів господарської діяльності (ФОП та ТОВ). 
Зазначає, що менеджери пояснювали їй, що ці підприємці є представниками або керівниками компанії, а ТОВ — це їхні партнерські організації, також уповноважені на здійснення платіжних операцій з прийняття інвестицій від громадян. 
Стверджує, що усі платежі фактично виконувалися менеджерами компанії «Траст Макворі Кепітал» через віддалений доступ до її телефону, тобто вона особисто не заповнювала реквізити платіжних доручень. Оскільки ці реквізити вносилися менеджерами дуже швидко, вона навіть не встигала побачити точне найменування одержувача платежу. Лише пізніше їй вдалося одержати платіжні документи, з яких стало відомо, на рахунки яких саме суб`єктів сплачувалися її кошти. 
З січня по травень 2021 року вона внесла кошти в загальній сумі понад 19 000 грн. на свій «торговий рахунок» у цій організації (як тоді вона вважала). Зазначає, що у перших числах червня 2021 року їй зателефонував менеджер «Траст Макворі Кепітал» і повідомив про унікальну можливість придбання так званих «ф`ючерсів». Він обіцяв швидке повернення вкладених коштів разом із суттєвим заробітком, водночас запевнив її, що ці кошти будуть автоматично зараховані як поповнення її «торгового рахунку». 
Вказує, вона погодилася придбати «ф`ючерси» на суму в 7000 грн., в свою чергу, платіж фактично виконувався менеджером компанії «Траст Макворі Кепітал», через віддалений доступ до її телефону. Стверджує, що, як пізніше виявилося, кошти в сумі 7001 грн. фактично були сплачені на зазначений вище рахунок ТОВ «Бета Траст». Лише згодом вона зрозуміла, що має справу із шахрайською схемою. 
Їй стало відомо, що фінансової організації з назвою «Траст Макворі Кепітал» офіційно не існує ані в Україні, ані за кордоном. Від імені цієї «організації» на території України не виступав жоден легітимний суб`єкт господарської діяльності. В той же час, вона особисто не знайома з жодним із працівників, посадових осіб або засновників ТОВ «Бета Траст», ніколи ні з ким із них не зустрічалася і не спілкувалася. У неї з відповідачем ніколи не було і немає дотепер жодних домовленостей (угод, договорів тощо). Жодних послуг, у тому числі послуг з постачання та супроводження програмної продукції, відповідач їй не надавав. 
Серед зареєстрованих видів діяльності ТОВ «Бета Траст» немає жодного, який мав би відношення до фінансових послуг. За даними комплексної інформаційної системи Національного банку України (kis.bank.gov.ua), ТОВ «Бета Траст» не вносилося до Державного реєстру фінансових установ та Реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги. 
Крім того, зазначає, що в платіжній інструкції найменування одержувача платежу зазначено як ТОВ «Бета», що вочевидь є наслідком неточності чи допущеної менеджером компанії помилки, чи навмисним спотворенням назви для утруднення ідентифікації одержувача. Між тим зазначений у платіжній інструкції код за ЄДРПОУ (43566121) вказує на те, що кошти були сплачені саме на рахунок ТОВ «Бета Траст».
Вважає, що оскільки, кошти були сплачені за «послуги з постачання та супроводження програмної продукції» на рахунок ТОВ «Бета Траст», яке виступало як надавач послуг, а вона - як споживач, то між ними склалися правовідносини, які мали ознаки правочину з надання послуг. Разом з цим зазначає, цей правочин мав дефектний характер та зі сторони ТОВ «Бета Траст», оскільки був здійснений із використанням нечесної підприємницької практики. Належним захистом її прав застосування наслідків недійсності правочину у вигляді стягнення з ТОВ «бета Траст» на її користь коштів у сумі 7001 грн., разом із інфляційними збитками у сумі 3064 грн. 16 коп. та 3 % річних у сумі 663 грн. 71 коп. 
Крім того, зазначає, що описаними подіями вона перенесла сильне душевне потрясіння — як власне через втрату коштів, так і через усвідомлення непорядності, недобросовісності дій відповідача, що було для неї неочікуваним і не вкладалося в її світогляд. З`ясувавши, що її кошти сплачені на рахунок відповідача, вона перебувала у психологічному напруженні, переживала через невизначеність ситуації, сподівалася на добровільне повернення відповідачем цих коштів. Переконавшись у відсутності таких намірів у відповідача, вона була охоплена розпачем та відчуттям краху. Стверджує, що її постійно турбували пригнічений настрій, нервозність, порушення сну, коливання артеріального тиску, перебої в роботі серця. Переслідували нав`язливі спогади про події, пов`язані із втратою коштів. Вона знову і знову переживала ті події, аналізувала та обдумувала їх. Внаслідок недобросовісних дій відповідача вона втратила відчуття довіри до людей, у неї з`явилися непритаманні їй раніше підозріливість, повсякчасне очікування недобросовісних вчинків від оточуючих. Це вплинуло на її особисті та сімейні стосунки, їй стало важко виконувати звичайні повсякденні справи, вона віддалилася від близьких та від суспільного життя. Разом з цим, вказує на те, що вона похилого віку, протягом останніх років страждає на ряд хронічних захворювань — ішемічну хворобу серця, атеросклеротичний кардіосклероз, серцеву недостатність та гіпертонічну хворобу, але не зважаючи на це була змушена витрачати особистий час на підготовку цієї позовної заяви, консультації з юристами та збирання доказів. 
Таким чином, неправомірні дії або бездіяльність відповідача, які полягали в одержанні її коштів у розмірі 7001 грн. з використанням нечесної підприємницької практики, спричинили їй душевні страждання, внаслідок чого виникла необхідність застосування значних зусиль для організації її життя та відновлення її порушених прав, чим їй завдано мораль ну шкоду, яку вона оцінює в 3500 грн. 
У зв`язку з чим, посилаючись на ст.215 ЦК України, просила суд застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача кошти в сумі 7001 грн., інфляційні втрати у сумі 3064 грн. 16 коп., 3 % річних у сумі 663 грн. 71 коп., моральну шкоду 3500 грн. 
Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Бета Траст» про захист прав споживачів — відмовлено.
Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції в оскарженому рішенні фактично обмежився констатацією відсутності між сторонами договірних відносин (угод, домовленостей тощо) та відсутності самого факту надання послуги. Таким чином, суд інтерпретував договірні відносини як обов`язкову складову споживчих відносин, без якої вони існувати не можуть. 
Суд, констатувавши неможливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів», розглянув позовні вимоги в аспекті кондикційних зобов`язань (ст. 1212 ЦК України), тобто районний суд інтерпретував позовні вимоги як вимоги про повернення безпідставно одержаних коштів. 
Вказує, у позові вона не заявляла вимогу про повернення безпідставно одержаних коштів і жодним чином не посилалася на правові підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України. Вимоги, заявлені в позові, принципово відрізнялися від підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України — як в аспекті характеристики спірних правовідносин (нечесна підприємницька практика), так і в аспекті способу захисту порушених прав (застосування наслідків недійсності правочину, здійсненого з використанням нечесної підприємницької практики). 
Безпідставним є посилання суду на відсутність доказів притягнення відповідача до кримінальної відповідальності. Дійсно, у позовній заяві я зазначала про скоєні відносно мене шахрайські дії, оскільки вважала необхідним подати суду повну та об`єктивну інформацію про події, які лежать в основі позову, в якому не стверджувалось, що до шахрайських дій причетне ТОВ «Бета Траст». 
Звертає увагу апеляційного суду на те, що ТОВ «Бета Траст» прийняло від неї кошти в сумі 7001,00 грн., сплачені за «послуги з постачання та супроводження програмної продукції», однак насправді жодних послуг не надало і розпорядилося одержаними від мене коштами на власний розсуд.
На момент сплати коштів вона мала намір внести їх для придбання так званих «ф`ючерсів» на вимогу менеджера організації «Траст Макворі Кепітал», яка виявилась шахрайською. Менеджер цієї компанії казав, що організації, на рахунки яких вона сплачувала кошти (в тому числі ТОВ «Бета Траст») були представниками компанії, уповноваженими на здійснення платіжних операцій з прийняття інвестицій від громадян. 
Серед зареєстрованих видів діяльності ТОВ «Бета Траст» не було жодного, який мав би відношення до фінансових послуг.
На веб-сайті ТОВ «Чарджбек-Україна» є інформація про те, що діяльність відповідача (під назвою ТОВ «Бета») була пов`язана з прийомом коштів на користь шахрайських форекс-платформ. На сайті «forex-brokers.pro» розміщені повідомлення інших постраждалих від дій шахрайських організацій «Alfa One Capital» і «Trust Macquarie Capital», які також перераховували кошти цим «організаціями» через рахунок ТОВ «Бета Траст».
У зв`язку з чим просила суд скасувати заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року та стягнути з ТОВ «Бета Траст» на її користь кошти в сумі 7001,00 грн., інфляційні втрати в сумі 3064,16 грн. і три проценти річних у сумі 663,71 грн., усього — 10 728,87 грн., а також на відшкодування моральної шкоди 3500,50 грн. 
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у цій справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, ОСОБА_1 03 червня 2021 року здійснила грошовий платіж на суму 7001 грн. рахунок одержувача ТОВ «Бета», код отримувача 43566121, рахунок отримувача UA 843226690000026003300215799, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «КБ «Приватбанк», в яких зазначено призначення платежу «послуги з постачання та супроводження програмної продукції».
Згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що «Бета Траст», повне найменування Beta Trust, Limited Liability Company (ЄДРПОУ 43566121) місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул. Мечникова, буд. 2-А; розмір статутного капіталу 72 000 000 грн.; засновник ОСОБА_2 , керівник ОСОБА_3 ; вид діяльності – 62.09 інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем (основний), 62.02 Консультування з питань інформатизації, 62.03 діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням, 63.11 оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність.
З роздруківки публікацій з веб-сайту ТОВ «Чарджбек-Україна» з рекомендаціями як повернути гроші з шахрайських проектів, перераховані на рахунки фізичних осіб і підприємців та роздруківку коментарів до публікації з веб-сайту ТОВ «Чарджбек-Україна».
Відповідно до інформації з сайту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 22 червня 2021 року, оновлено список сумнівних інвестиційних проектів та додано, крім іншого, TrustMacquaireCapital.
На підтвердження завдання моральної шкоди, позивачем надано копію запису з амбулаторної картки. Згідно з записами кардіолога від 23 березня 2022 року ОСОБА_1 має скарги на біль у серці давлючого характеру.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено відсутність правової підстави набуття відповідачем грошових коштів у заявленому розмірі 7001 грн., та оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3 % річних та моральної шкоди є похідними від основних вимог, то вони також не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У частині першій статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №916/2040/20).
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з погляду зору статті 13 Конвенції.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Проте засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75. рішення ЄСПЛ у справі « Афанасьєв проти України» від 05.04.2005).
Водночас, ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).
Отже, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. 
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52. постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі № 925/642/19, пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 року у справі №910/10011/19).
Судом встановлено, ОСОБА_1 03 червня 2021 року здійснила грошовий платіж в сумі 7001 грн. на рахунок одержувача ТОВ «Бета», код отримувача 43566121, рахунок отримувача UA 843226690000026003300215799, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «КБ «Приватбанк», в якій зазначено призначення платежу «послуги з постачання та супроводження програмної продукції».
Суд першої інстанції, пославшись на принцип jura novit curia, самостійно визначився з кваліфікацією правовідносин між сторонами і застосував при вирішенні справи норму ст.1212 ЦК України.
Між тим позивач в апеляційній скарзі наполягає на застосуванні ст.216 ЦК України і посилається на обставини, які нею зазначені в позовній заяві, а саме на шахрайські дії ТОВ «Бета Траст», яке прийняло від неї кошти в сумі 7001,00 грн., сплачені за «послуги з постачання та супроводження програмної продукції», однак не заявляла вимогу про повернення безпідставно одержаних коштів і жодним чином не посилалася на правові підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України. Стверджує, що ТОВ «Бета Траст» прийняло від неї кошти в сумі 7001,00 грн., сплачені за «послуги з постачання та супроводження програмної продукції», однак насправді жодних послуг не надало і розпорядилося одержаними від неї коштами на власний розсуд.
За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Суд першої інстанції наведеного не врахував і вирішив справу, керуючись нормою, яка регулює інші відносини, не ті на яких наполягає позивач.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Нормою ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що кошти були сплачені за «послуги з постачання та супроводження програмної продукції» на рахунок ТОВ «Бета Траст», яке виступало як надавач послуг, а вона - як споживач, то між ними склалися правовідносини, які мали ознаки правочину з надання послуг. Разом з цим зазначає, цей правочин мав дефектний характер та зі сторони ТОВ «Бета Траст», оскільки був здійснений із використанням нечесної підприємницької практики. 
Колегія суддів, надавши у сукупності оцінку обставинам, на які позивач посилалася як на підставу заявлених вимог, приходить до висновку про те, що позивач не довела в суді, з наданням належних доказів, наявність підстав для застосуіання наслідків, передбачених ст.216 ЦК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Відповідно пунктів 3 та 4 частина 1 статі 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити частково. 
Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року у цивільній справі №204/8010/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета Траст» про захист прав споживачів — скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета Траст» про захист прав споживачів — відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12 січня 2026 року.

Судді: