Справа № 677/2062/25
Провадження № 2-а/677/5/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)
08.01.2026 року   м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області
у складі: головуючого-судді Шовкуна В.О.,
при секретарі судових засідань: Демчишеної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красилів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся позивач ОСОБА_1 із позовною заявою, у якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що 10 вересня 2025 року, на території блокпосту неподалік н.п. Стуфчинці Хмельницької області, працівником поліції, незаконно, без його дозволу було внесено відомості в невідоме йому програмне забезпечення і повідомлено, що позивач нібито перебуває в «розшуку», по причині того, що нібито відмовився від проходження ВЛК від 10.09.25, але ні протоколу, ні постанови про вчинення адміністративного правопорушення на його прохання надано не було. Позивачу було повідомлено про необхідність слідувати в ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування причин такого нібито «розшуку», на що добровільно погодився і прослідував до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачу було повідомлено те, що він не скористався правом на відстрочку, і підлягаю мобілізації. Незважаючи на те, що у позивача наявне право на відстрочку від призову, а також триває судовий розгляд у Хмельницькому окружному адміністративному суді (справа № 560/11877/25) за його позовом про зобов`язання ТЦК та СП надати позивачу відстрочку, перебуваючи у приміщенні ТЦК та СП та маючи при собі повний пакет документів, які підтверджують право на відстрочку у зв`язку з тим, що мати позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, у прийомі цих документів позивачу було безпідставно відмовлено.
Перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_4 позивача було змушено пройти ВЛК, про що є відмітка із часом огляду лікарями та цифровим підписом членами комісії ВЛК 10.09.2025 року з 20 год. 19 хв. по 20 год. 26 хв. на довідці ВЛК № 2025-0910-2014-4541-7 від 10.09.2025 року після проходження якого там же було складено, старшим офіцером відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі- ІНФОРМАЦІЯ_3 ) старшим лейтенантом ОСОБА_2 щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення № 398 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про те, що 10.09.2025 року о 20 год. 25 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану особисто не повідомив органам, в яких перебуває на військовому обліку, відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку, які визначені пунктом 17-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» порушив(ла) вимоги частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим нібито вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП під час дії особливого періоду, що в свою чергу суперечить одне одному, оскільки протокол складено після проходження ВЛК, про те що позивач не надав відомості про результат медичних оглядів.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення мав відбутись о 10 год. 00 хв. 24.09.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) кабінет № 1.
Після складання протоколу керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_2 було заповнено паперовий військово-обліковий документ, куди внесено неправдиві відомості про те, шо позивач був зарахований в запас призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 15.03.2018 р. Підпис нижче ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (п.6 військового квитка). У п.17 військового квитка зазначено, що «у ЗС України не служив». Однак, в п. 19 зазначено, що 15.03.2018 року було присвоєно звання солдат наказом № 92.
10.10.2025 року наказом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 було прийнято рішення про призов позивача на військову службу під час мобілізації. В подальшому, 11.09.2025 року позивача було направлено до НОМЕР_1 об`єднаного навчально-тренувального центру в/ч НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 для проходження військової служби, без його відома та згоди, знявши його з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , поставивши на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 11.09.2025 р. вже наказом командира Військової частини НОМЕР_2 , № 273 пунктом 10, позивача було зараховано до списків Військової частини НОМЕР_2 : «Відповідно до Указу Президента України 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» нижчейменованих військовослужбовців, призваних під час мобілізації, які прибули 11 вересня 2025 року для проходження перепідготовки за новою військово-обліковою спеціальністю, з 11 вересня 2025 року зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення (норма № 1 загальновійськова) з обіду 12 вересня 2025 року, призначити на посади курсантів з посадовим окладом 2470 гривень на місяць, шпк «солдат», виплачувати надбавку за особливості проходження служби 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років: з ІНФОРМАЦІЯ_8 : солдата ОСОБА_1 , 1993 р.н., НОМЕР_3 , у Збройних силах не служив; Підстава: поіменні списки ТЦК та СП. Військові квитки військовослужбовців.»
Перебуваючи на військовій службі, 23.09.2025 року позивач написав рапорт начальнику навчального курсу Школи загальновійськової підготовки в/ч НОМЕР_2 про дозвіл бути присутнім на розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього в ІНФОРМАЦІЯ_4 24.09.2025 року однак згоди не отримав, лише у відповідь отримав витяг із наказу Командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.09.2025 р. № 273 в частині п. 10 про зарахування позивача до списків особового складу частини, тобто за межі гарнізону в/ч НОМЕР_2 пересуватись немає змоги і бути присутнім на розгляді вищевказаної справи про адміністративне правопорушення.
Окрім того, в мобільному додатку «Резерв+» в меню штрафи онлайн, відносно нього висвічується відмітка про те, що за ним рахується штраф про виявлення нібито порушення позивачем правил військового обліку, з пропозицію сплатити штраф зі знижкою 50% у розмірі 8500 грн. Однак постанови в жодній формі, ні за його поштовою адресою, ні за адресою військової частини надіслано не було, до моменту подання даної позовної заяви, інформації про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлений не був, копії постанови про адміністративне правопорушення також отримано не було. Тому фактично позивачу невідомо, за що в додатку «Резерв+» висвітлюється порушення ним правил військового обліку.
Зазначена Постанова про вчинення позивачем адміністративного правопорушення є протиправними, винесена з порушеннями норм процесуального та адміністративного права і підлягає скасуванню. У зв`язку з викладеним, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 24.09.2025 року, винесеною керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно позивача - ОСОБА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явився, раніше подавав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлені належним чином, відзивів, заперечень, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На виконання ухвали суду надали копію постанови № 15538 від 24.09.2025 року про закриття справи про адміністративне правопорушення, копію протоколу від 10.09.2025 року про адміністративне правопорушення.
12.11.2025 року позивач звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 20.11.2025 року (після усунення недоліків) позов прийнято до провадження та призначено розгляд справи.
08.01.2026 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України. Розгляд справи продовжено.
Суд, розглянувши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши додані до них докази, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (зі змінами), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Судом встановлено, що відповідно до протоколу № 398 про адміністративне правопорушення від 10.09.2025 року старшим офіцером відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 ст. лейтенантом ОСОБА_2 встановлено, що 10.09.2025 року о 20 год. 25 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану особисто не повідомив органам в яких перебуває на військовому обліку, відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку, які визначені п. 17-1, ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» порушив вимоги ч. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Разом з цим, на виконання ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області від 19.12.2025 року, відповідачем надано суду копію постанови № 15538 від 24.09.2025 року згідно якої справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 – закрито. (а.с. 70-71).
Позивач оскаржує постанову від 24.09.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак, суду таку постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не надано.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).
Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.
Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.
Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.
КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.
Відповідно ст. 72 КУпАП доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 24.09.2025 року, винесеної керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП позивача, однак суду не надано жодного доказу про існування такої постанови, суду надано лише постанову від 24.09.2025 року про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача в якій зазначені обставини, які були викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 10.09.2025 року відносно ОСОБА_1 . 
Тому суд не вбачає підстав, для задоволення позовних вимог позивача.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 247, 280, 293 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - ВІДМОВИТИ.
Судові витрати між сторонами не розподіляються.
Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи (сторони):
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_10 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 .
Повний текст виготовлено 08.01.2026 року.

Суддя:   В.О. Шовкун