Справа № 301/54/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Полянського В.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 адміністративні справи № 301/54/25 провадження №3/301/80/25, №301/55/25 провадження №3/301/81/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП об`єднано в одне провадження, присвоївши № 301/54/25 провадження №3/301/80/25.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в користь Держави.
Відповідно до постанови суду, 01.01.2025 року о 01 год. 44 хв. ОСОБА_1 в с. Заріччя по вул. Лесі Українки Хустського району Закарпатської області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 213 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки ТЗ із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810/0210. Результат 1.42 проміле. Тест номер 154. Від керування ТЗ відсторонений шляхом передачі тверезому водієві.
01.01.2025 року о 01 год. 44 хв. ОСОБА_1 в с. Заріччя по вул. Лесі Українки Хустського району Закарпатської області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 213 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , який не виконав вимогу поліцейського про зупинку, який був поданий спец сигналом та проблисковими маячками синього та червоного кольору, чим порушив п. 2.4. ПДР.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Полянський В.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що суд першої інстанції розглянув справу з істотним порушенням процесуальних прав правопорушника, оскільки прийняв рішення без з`ясування всіх фактичних обставин скоєння правопорушення, зокрема час, місце, спосіб, не з`ясовано чи являється ОСОБА_1 суб`єктом скоєння адмінправопорушення. Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.268 КУпАП, заяву адвоката про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення судового розгляду, проігнорував, розгляну справу без правопорушника та його захисника чим грубо порушено право на захист особи, яка притягується до адмінвідповідальності. Звертає увагу, що відеофіксацією з нагрудних камер працівників поліції не зафіксовано жодних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 не виконував належним чином вимоги працівників поліції про зупинку ТЗ, що ОСОБА_1 керував ТЗ, оскільки на відео тільки видно, як ОСОБА_1 проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі. Вважає, що протокол про адмінправопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено ознак алкогольного сп`яніння. Зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ проводиться у присутності двох свідків. Звертає увагу на те, що враховуючи те, що ОСОБА_1 не знаходився за кермом ТЗ, який перебував у стані руху, у зв`язку з чим у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували та доказували вину у вчиненні ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, позаяк саме перебування особи на місці водія, не доводить факт керування ТЗ, яке є обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення.
До початку апеляційного розгляду від адвоката Полянського В.І. надійшла заява про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його представника-адвоката Полянського В.І., апеляційні вимоги підтримують повністю та просять апеляційну скаргу задовольнити.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Полянського В.І.,неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. 
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі  ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Полянського В.І., враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції у частині визнання винуватості, кваліфікації дій та накладеного стягнення апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні  ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приписами ч. 1 ст. 122-2 КУпАП відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Пункт 2.4 Правил дорожнього руху зобов`язує водія зупинитися на вимогу поліцейського.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І та п. 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем у закладі охорони здоров`я.

Як слідує з матеріалів справи, 01.01.2025 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №209903, згідно якого, він в порушення вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху, о 01 год. 44 хв. в с. Заріччя по вул. Лесі Українки Хустського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 213 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку, який був поданий спец сигналом та проблисковими маячками синього та червоного кольору, за що передбачена відповідальність ст. 122-2 КУпАП.
Також, 01.01.2025 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №209948, згідно якого 01.01.2025 року о 01 год. 44 хв. ОСОБА_1 в с. Заріччя по вул. Лесі Українки Хустського району Закарпатської області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 213 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки ТЗ із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810/0210. Результат 1.42 проміле. Тест номер 154, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, всупереч доводам апеляційної скарги, дані протоколи про адміністративні правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП та які повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми, оформлені компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка їх склала, в якому чітко викладено як суть правопорушень так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки суть вчиненого правопорушення полягає саме в керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено роздруківкою результату з технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810/0210.
Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: даними зазначених протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №209903 та серії ЕПР1 №209948 від 01.01.2025, в яких викладені обставини події, які мали місце 01.01.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.01.2025; результатом тестування на алкоголь приладом «Драгер» 6810 ARСЕ -0210, згідно якого встановлено результат огляду на стан сп`яніння: «1,42 проміле, тест № 154»; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом яким поліцейський СРПП ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області капрал поліції В.Тищенко доповідає начальнику про обставини поді, які мали місце під час його патрулювання; переглянутим в судовому засіданні відеозаписом на DVD-R диску, що долучений до матеріалів справи та яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, та того, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу залишивши автомобіль намагався втекти від працівників поліції, факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та зафіксовано показник 1,42 проміле.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Стороною захисту в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції розглянув справу з істотним порушенням процесуальних прав правопорушника, оскільки прийняв рішення без з`ясування всіх фактичних обставин скоєння правопорушення- є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що не з`ясовано чи являється ОСОБА_1 суб`єктом скоєння адмінправопорушення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що норми діючого КУпАП та Інструкції не вимагають щоб факт керування був зафіксований на відеозаписі поліцейських, законом передбачено лише доведення такого факту доказами.

В даному випадку поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 був водієм, та мав дотримуватись вимог ПДР України. Разом з цим, як слідує з відеозапису, при розмові з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, тому таку позицію останнього апеляційний суд вважає способом захисту та спробою уникнути від адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміновані йому правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на нього поширюються вимоги п. 2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом не встановлено порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, до того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час проведення огляду та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи сторони захисту про те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі, не є слушними, оскільки після проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не озвучував, що він не згоден з результатом та бажання пройти огляд у лікарні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.01.2025 (а.с. 2), тому доводи апеляційної скарги в цій частині, відхиляються.

Твердження сторони захисту, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ проводиться у присутності двох свідків, апеляційний суд відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, інформація якого на цифровому носії (СD диску) долучена до матеріалів справи. Відтак присутність свідків із врахуванням вимог ст. 266 КУпАП не є обов`язковою із врахуванням того, що здійснювалась фіксація технічними засобами.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, чим грубо порушено право на захист особи, яка притягується до адмінвідповідальності, апеляційний суд вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях  ОСОБА_1 складу, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень, а також не свідчать про порушення права  ОСОБА_1 на захист.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що хоча судове засідання в суді першої інстанції проводилося за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, ОСОБА_1 скористався своїм правом апеляційного оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, у зв`язку з чим мав можливість надати пояснення, та докази, які не зміг надати в суді першої інстанції та не позбавлений можливості захищатись та доводити свою невинуватість, проте в судове засідання апеляційного суду не прибули.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Разом з тим, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративні правопорушення за статтями 122-2, 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника прийнято відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.
Відтак, доводи сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ОСОБА_1 установленої законом відповідальності за скоєне.
Отже, суд першої інстанції у повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, що мають місце в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом не виконав законну вимогу працівника поліції про зупинку, продовжив рух, та в подальшому зупинився, після чого пройшов огляд відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат позитивний, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.
Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є найбільш суворою, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Полянського В.І. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Полянського В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага