Справа № 485/21/26
Провадження № 2-а/485/1/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року  м. Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Квєтка І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Бусахіна О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
встановив:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся через свого представника - адвоката Бусахіна О.С. до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2025 року №466, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.; та закриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірною постановою його незаконно притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП з посиланням на те, що він змінив місце проживання та не став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 протягом 7 днів, чим порушив вимоги ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", в особливий період. Позивач зазначав, що з 29 травня 1996 року його місце проживання є незмінним, статус внутрішньо переміщеної особи ніколи не отримував. Зокрема, не виїжджав проживати за кордон, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Інформація, що міститься в акті про встановлення факту не проживання військовозобов`язаного, резервіста за місцем реєстрації у населеному пункті на території Горохівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області від 10 липня 2025 року, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, не відповідає дійсності.
Крім того, копію оскаржуваної постанови на запит адвоката позивач отримав 02 січня 2026 року, у зв`язку з чим просить суд поновити йому строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У відзиві на позов від 14 січня 2026 року представник відповідача Андрощук С.О. просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. Позовну заяву вважає необгрунтованою. Заперечення мотивовані тим, що позивач допустив порушення Закону України "Про військовий обов`язок і військову служба", оскільки є військовозобов`язаним на якого покладено обов`язок перебувати на військовому обліку та своєчасно повідомляти органи військового обліку про зміну місця проживання, зокрема перебування за кордоном. Відповідач встановивши подію адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 притягнув останнього до адміністративної відповідальності на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством /а.с.48-59/.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що перебуває на обліку військовозобв"язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повістки про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_9 за місцем проживання не надходили. Місце проживання не змінював. Штраф накладений не нього неправомірно, просить такий скасувати. Копію оскаржуваної постанови отримав за запитом адвоката. 

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив справу розглядати без участі представника /Вх.№380/26-Вх. від 14 січня 2026 року/.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.
Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Позивач стверджує, що про оскаржувану постанову отримав на запит адвоката 02 січня 2026 року, що підтверджується скріншотом з електронної пошти адвоката " ІНФОРМАЦІЯ_3 " /а.с.34/.
У справі "Іліан проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
При вирішенні питання про дотримання строків звернення до суду слід звертати увагу коли особа дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення своїх прав. Докази надсилання постанови позивачу раніше 02 січня 2026 року в матеріалах справи відсутні. Оскільки, оскаржувана постанова була винесена без участі позивача та отримана ним лише 02 січня 2026 року шляхом отримання у відповідь на адвокатський запит, на думку суду, причини пропуску звернення ОСОБА_1 до суду є поважними.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 29 травня 1996 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області 08 квітня 1998 року /а.с.7-8/, та довідкою №420/02-29/25 від 12 грудня 2025 року, виданою Горохівською сільською військовою адміністрацією Баштанського району Миколаївської області /а.с.18/.
Згідно вищезазначеної довідки, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною - ОСОБА_2 .
09 грудня 2025 року заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 складено протокол №466 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП /а.с.14/.
Згідно вказаного протоколу 09 грудня 2025 року об 11 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції був доставлений гр. ОСОБА_1 . Під час проведення звірки облікових даних виявлено, що ОСОБА_1 значиться як порушник військового обліку з 23 липня 2025 року по 22 липня 2026 року, за електронним зверненням Е2970046 від 23 липня 2025 року, а саме змінив місце проживання та не став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 протягом семи днів, чим порушив вимоги ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", під час дії особливого періоду.
В протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.00 год. 19 грудня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В графі "Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності" зазначено: "Проживаю за постійною адресою реєстрації".
Копію протоколу вручено ОСОБА_1 , що останній засвідчив своїм підписом.
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення 19 грудня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 винесено постанову №466 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн /а.с.15/.
Мотивувальна частина вказаної постанови дублює зміст обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відображених в протоколі №466 від 09 грудня 2025 року.
Актом про встановлення факту не проживання військовозобов`язаного, резервіста за місцем реєстрації у населеному пункті на території Горохівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області від 10 липня 2025 року, складеного спеціалістом І-ї категорії ОСОБА_5 , місцем теперішнього фактичного проживання військовозобов`язаного ОСОБА_1 визначено "за кордоном", дата початку не проживання за місцем реєстрації невідома /а.с.16/.
Згідно копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданого Снігурівським відділом УДМС України в Миколаївській області 08 серпня 2018 року, відмітки про перетин кордону України ОСОБА_1 відсутні /а.с.17.
За даними відповіді №19.5.1/2920-26-Вих. від 14 січня 2026 року, наданої Державною прикордонною службою України, за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території", відомості щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , протягом 2024-2025 років в базі даних відсутні /а.с.46/.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що працює спеціалістом І-ї категорії Горохівської сільської військової адміністрації Баштанського району Миколаївської області. В ході проведення оповіщення військовозобов`язаних, резервістів, ним здійснювались заходи щодо оповіщення ОСОБА_1 . З метою встановлення інформації щодо проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ним було здійснено телефонний дзвінок до Суворського старостату, в ході якого соціальним працівником йому було повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном. На підставі отриманої інформації ним було складено акт про встановлення факту не проживання військовозобов`язаного ОСОБА_1 . Виїзд до місця реєстрації та проживання за вищевказаною адресою ним не здійснювався. В подальшому, вказану інформацію ним було передано до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як з`ясував пізніше, представник старостату помилилась, сплутавши ОСОБА_1 з його сином, який дійсно проживає за кордоном.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду показали, що знають ОСОБА_1 , спілкуються з ним, останній місце проживання у с.Суворе не змінював.

Відповідно до ст.235 КУпАП ІНФОРМАЦІЯ_9 розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені ІНФОРМАЦІЯ_9 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_9.
Частиною 1 ст.210 КпАП України передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Згідно ч.3 ст.210 КпАП України вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зазначена норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст. 33 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992р. №2232-XII, військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.3, 4 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.
У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) ІНФОРМАЦІЯ_9 на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).
Відповідно абз.2 п.п.1 п.1 Додатку №2 "Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487, військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_9.
Згідно п.п.7 п.1 Правил №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_9 (органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, закордонної дипломатичної установи України), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
Як зазначалось вище, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210 КУпАП, стало порушення ним ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що виразилось у неприбутті до ІНФОРМАЦІЯ_9 за новим місцем проживання протягом встановленого строку, для взяття на військовий облік, під час дії особливого періоду.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення №466 від 09 грудня 2025 року та постанова у справі про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2025 року №466 не містить відомостей про встановлену адресу місця проживання ОСОБА_1 , відмінну від адреси зареєстрованого місця його проживання ( АДРЕСА_1 ), за місцем якої повинен був особисто в семиденний строк стати на військовий облік до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_9.
Відсутнє, також, посилання відповідача на наявність доказів, якими підтверджується зміна ОСОБА_1 місця проживання. 
Так, акт про встановлення факту не проживання військовозобов`язаного, резервіста за місцем реєстрації у населеному пункті на території Горохівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області від 10 липня 2025 року, складеного спеціалістом І-ї категорії ОСОБА_5 , спростовано показами останнього.
Зокрема, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 09 грудня 2025 року ОСОБА_1 заперечив зміну місця проживання у викладених в ньому поясненнях. З урахуванням заперечень ОСОБА_1 щодо зміни місця свого проживання, ІНФОРМАЦІЯ_1 повинен був перевірити та встановити факт наявності/відсутності зміни місця проживання позивачем, в підтвердження чого навести відповідні докази.

Отже, станом на дату розгляду справи про адміністративне правопорушення у ІНФОРМАЦІЯ_1 не було жодного доказу про зміну ОСОБА_1 місця проживання. 
Зокрема, суд звертає увагу, що постанова №466 від 19 грудня 2025 року містить посилання на порушення саме на ч.4 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", що стосується лише призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які мають статус внутрішньо-переміщених осіб та не прибули у встановлений строк до відповідних ІНФОРМАЦІЯ_9 для взяття їх на військовий облік. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів, що ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеною особою.
Таким чином, відповідач обмежився відображенням у постанові по справі про адміністративне правопорушення №466 від 19 грудня 2025 року змісту обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, зазначених в протоколі №466 від 09 грудня 2025 року, не виконавши, при цьому, передбаченого статтею 280 КУпАП обов`язку з`ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності прийнятих ним рішень, не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, за яке на нього оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення №466 від 19 грудня 2025 року накладено штраф в сумі 17 000 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За наведених обставин та правового регулювання, суд висновує про скасування постанови №466 від 19 грудня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Частиною 1, 5, 7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 665 грн 60 коп.
Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження надання правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги від 11 грудня 2025 року, укладений із адвокатом Бусахіним О.С. Відповідно до додатку до договору про надання правової допомоги гонорар адвоката визначений у фіксованому розмірі та складає 10 000 грн., акт виконаних робіт, у якому сторони договору засвідчили оплату наданих послуг та відсутність претензій щодо наданих послуг.
У п.268. рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (Заява № 19336/04) суд зазначив, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 5, 6, 9, 14, 16, 72-77, 79, 132, 139, 241-246, 286 КАС України, суд
ухвалив:
Поновити позивачу  ОСОБА_1  строк звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №466 від 19 грудня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з  ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн. 60 к.) та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
В задоволенні решти витрат на правничу допомогу позивачу відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів із дня його складення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення 21.01.2026.