Справа № 297/3725/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Берегове 
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Фазекаш Н.В., розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Берегівської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Берегівська державна нотаріальна контора, про звільнення майна з-під арешту,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Берегівської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Берегівська державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту, а саме просить скасувати арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 4538243 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 22.02.2007 року за № 4538243 про арешт житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов мотивований тим, що 28 січня 1998 року позивач набув у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Кун І.П. від 28.01.1998 року та зареєстровано в реєстрі за №1-287. 
У травні 2025 року він звернувся до Берегівського відділу ЦНАП по питанню реєстрації особи вищезгаданому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Під час розгляду усного звернення позивача з`ясувалося, що на належний йому вищезгаданий будинок накладено арешт Берегівською державною нотаріальною конторою на підставі заяви б/н від 22.02.2007 року за номером 4538243, об`єкт обтяження статус не визначено, в АДРЕСА_1 , підстава обтяження повідомлення б/н. від 07.07.1967 року, Берегівське заводоуправління цегляно-черепних заводів, власником майна (боржником) рахується ОСОБА_2 , зовсім невідома для нього людина. 
У зв`язку з цим, він звернувся за правовою допомогою до адвоката, щоб розібратись у даній ситуації. У результаті чого, адвокатом було скеровано адвокатський запит до Берегівської державної нотаріальної контори із проханням надати інформацію про накладення арешту на будинок, на що 08.10.2025 року листом №328/0-16 Берегівською державною нотаріальною конторою було повідомлено, що в нотаріальній конторі відсутня документація за 2007 рік так і за 1967 рік, на підставі яких накладався арешт.
Разом з тим, адвокатом було скеровано адвокатський запит до архівного відділу Берегівської районної державної адміністрації із проханням надати інформацію про Берегівське заводоуправління цегляно-черепних заводів, на що 13.10.2025 року листом №65/01-23 повідомлено, що інформація про боргові зобов`язання ОСОБА_2 відсутні. Архівним відділом Берегівської РДА повідомлено, що Берегівське заводоуправління цегляно-черепних заводів у 1969 році було перейменоване у Берегівське заводоуправління будівельних матеріалів. Наказом Державної корпорації будівельних матеріалів від 28.10.1992 року №131 та наказом Берегівського заводоуправління будматеріалів від 31.12.1992 року №115 заводоуправління було ліквідовано з 01.01.1993 року. На базі заводоуправління будматеріалів було створено два самостійні підприємства - Берегівський цегельний завод та завод стінових матеріалів. На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.1997 року №478-р 24.09.1997 р. цегельний завод був переданий із підпорядкування Української державної корпорації промисловості будівельних металів в сферу управління агентства з питань запобігання банкрутству підприємства та організацій. 17.04.1998 року розпорядженням голови Берегівської районної адміністрації №224 було створено ліквідаційну комісію із ліквідації Берегівського цегельного заводу. У жовтні 2000 року всі роботи по ліквідації заводу були закінчені та наказом по цегельному заводу від 01.11.2000 року №23, завод був ліквідований.
Крім того, до травня місяця 2025 року позивачу взагалі не було відомо про наявність заборони на будинок, який він придбав у 1998 році, і на той момент жодних заборон на нього не було, а сама заборона виникла через певні грошові зобов`язання, ще 1967 році зовсім невідомої для нього людини ОСОБА_2 , яка була накладена Берегівською державною нотаріальною конторою аж у 2007 році, вже після придбання будинку.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, 19 січня 2026 року подав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача Берегівської міської ради Закарпатської області в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами, тобто позов визнав.
Представник третьої особи Берегівської державної нотаріальної контори в підготовче засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України говориться, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Так, на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.1998 року позивач ОСОБА_1 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на даний будинок накладено арешт з типом обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 4538243; зареєстровано: 22.02.2007 року 16:00:10 за № 4538243, реєстратором: Берегівська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 07.07.1967, Берегівське заводоуправління цегляно-черепних заводів, за реєстром; об`єкт обтяження: невизначено, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_2 .
Відповідно до листа Берегівської районної військової адміністрації від № 65/01-23 від 13.10.2025 року, інформація про боргові зобов`язання ОСОБА_2 відсутні. Архівним відділом Берегівської РДА повідомлено, що Берегівське заводоуправління цегляно-черепних заводів у 1969 році було перейменоване у Берегівське заводоуправління будівельних матеріалів. Наказом Державної корпорації будівельних матеріалів від 28.10.1992 року №131 та наказом Берегівського заводоуправління будматеріалів від 31.12.1992 року №115 заводоуправління було ліквідовано з 01.01.1993 року. На базі заводоуправління будматеріалів було створено два самостійні підприємства - Берегівський цегельний завод та завод стінових матеріалів. На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.1997 року №478-р 24.09.1997 р. цегельний завод був переданий із підпорядкування Української державної корпорації промисловості будівельних металів в сферу управління агентства з питань запобігання банкрутству підприємства та організацій. 17.04.1998 року розпорядженням голови Берегівської районної адміністрації №224 було створено ліквідаційну комісію із ліквідації Берегівського цегельного заводу. У жовтні 2000 року всі роботи по ліквідації заводу були закінчені та наказом по цегельному заводу від 01.11.2000 року №23, завод був ліквідований.
У свою чергу, з відповіді Берегівської державної нотаріальної контори № 328/0-16 від 08.10.2025 року вбачається, що згідно номенклатури справ Берегівської державної нотаріальної контори термін зберігання документів за 2007 рік і за 1967 рік закінчився, тобто документи на підставі яких 22 лютого 2007 року була зареєстрована заборона згідно повідомлення від 07 липня 1967 року у Берегівській державній нотаріальній конторі відсутні.
Таким чином, підстави для подальшого існування арешту відсутні, а його наявність порушує право позивача на користування та розпорядження майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 
Згідно п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.
Таким чином, судом встановлено, що на нерухоме майно позивача – житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі заяви б/н від 22.02.2007 року Берегівською державною нотаріальною конторою було накладено арешт, однак причини накладення арешту невідомі, позивач до нього ніякого відношення не має та накладення заборони порушує його права, тобто відсутні будь-які визначені законом підстави для наявності обтяження належного позивачу будинку. 
У зв`язку з тим, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України прийняв визнання позову Берегівською міською радою Закарпатської області.
За таких обставин, позов є підставним і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 16, 141, ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, 
рішив:
Позов ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до Берегівської міської ради Закарпатської області, що знаходиться за адресою: м. Берегове, вул. Б. Хмельницького, 7, Закарпатська область, код ЄДРПОУ: 04053683, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Берегівська державна нотаріальна контора, що розташована за адресою: м. Берегове, пл. Кошута, 1, Закарпатська область, код ЄДРПОУ: 02883908, про звільнення майна з-під арешту – задовольнити.
Скасувати арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт з типом обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 4538243; зареєстровано: 22.02.2007 року 16:00:10 за № 4538243, реєстратором: Берегівська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 07.07.1967, Берегівське заводоуправління цегляно-черепних заводів, за реєстром; об`єкт обтяження: невизначено, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_2 . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя:	  	Лайош ГАЛ