ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/210/26 Справа № 199/1910/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року в цивільній справі номер 199/1910/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю ««Санфорд Капітал» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 03.02.2022 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22038000568157, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений банком і розміщений на офіційному сайті www.creditdhepr.com.ua, та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір.
Відповідно до п. 1.1., 1.2. Кредитного договору банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби у сумі 37200,00 гривень, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках і виконати зобов`язання за договором у повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору (п. 1.3.) кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, що відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро».
Одночасно з укладенням кредитного договору відповідач уклала із ПрАТ «Уаск Аска-Життя» договір добровільного страхування життя від 03.02.2022 року. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 7200,00 гривень.
Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав та зарахував на банківський поточний рахунок клієнта грошові кошти у сумі 37200,00 гривень, з яких сплатив на рахунок ПрАТ «Уаск Аска-Життя» страховий платіж від імені ОСОБА_1 у сумі 7200,00 гривень.
11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №11/04/24, за умовами якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передає ТОВ «Санфорд Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Санфорд Капітал» приймає належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі й до ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованість відповідачки за кредитним договором №22038000568157 від 03.02.2022 року станом на 10.04.2024 року становить 79050,00 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 37200,00 грн; залишок прострочених сум комісій - 41850,00 грн.
Позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором №22038000568157 у розмірі 79050,00 гривень, що складається з: залишок простроченого кредиту у розмірі 37200,00 грн, залишок прострочених комісій у розмірі 41850,00 грн; а також суму судових витрат ,зокрема на професійну правничу допомогу в сумі 7200,00 грн.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодився позивач ТОВ «Санфорд Капітал», подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2025 року у справі №199/1910/25 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8400,00 грн.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при порушенні норм процесуального права.
Відмовляючи в задоволенні позовної заяви ТОВ «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що ТОВ «Санфорд Капітал» не доведено факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним договором факторингу №№11/04/24 від 11.04.2024 року.
Як свідчать матеріали справи, договір факторингу між первісним кредитором та позивачем укладений в належній формі, відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, містить додатки, серед яких – «реєстр боржників», де вказано всі первісні договори кредитів, зокрема, і з відповідачем та суми заборгованості за ними, відомостей про визнання вказаних договорів недійсними суду не надано. Позивачем надано суду повну копію договору факторингу, засвідчену копію акту прийому-передачі реєстру боржників з підписами та печатками відповідних посадових осіб сторін договору.
Відповідно до п. 7.1. договору факторингу фактор здійснює фінансування клієнта шляхом купівлі у нього права вимоги. Розмір фінансування становить 5400004,00 гривень без ПДВ і був сплачений фактором клієнту, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією №18 від 11.04.2024 року. 
Таким чином фактор набув право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за кредитними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №22038000568157 від 03.02.2022 року.
Аналізуючи витяг з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу №11/04/24 від 11 квітня 2024 року, слід зауважити, що він завірений печаткою і підписом обох сторін договору директором ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» Романом Мариничем та заступником Голови Правління з управління проблемними та непрофільними активами АТ «Банк Кредит Дніпро» - Кивошеїна П.П., та в цілому відображає інформацію про відступлення права вимоги щодо конкретного боржника та номера відповідного договору.
Враховуючи те, що друкований реєстр боржників №1 містить інформацію (персональні дані) щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, позивачем було надано Витяг з друкованого реєстру боржників №1, що містить дані лише щодо відповідача. Так, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» вважає, що у вказаній справі було б недоцільно надавати суду повний реєстр 2060 боржників за договором факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року, тому надання засвідченого витягу щодо актуального боржника, а саме відповідача, є раціональним і законним способом надання доказів.
ТОВ «Санфорд Капітал» поніс судові витрати по розгляду справи №199/1910/25 в суді апеляційної інстанції витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8400,00грн.
Від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жуков В.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачка просила апеляційну скаргу ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» залишити без задоволення; рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 10.04.2025 року залишити без змін, судові витрати покласти на апелянта.
Подана представником позивача апеляційна скарга не містить нових доказів, що спростовують правильність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не надало належних та допустимих доказів переходу права вимоги за кредитним договором №22038000568157 від 03.02.2022 року. Представлений позивачем витяг із Реєстру боржників №1 не містив підпису та печатки первісного кредитора - АТ «Банк Кредит Дніпро», що є порушенням вимог частини 1 статті 95 ЦПК України щодо належного засвідчення документів. Отже, суд першої інстанції не ставив під сумнів правомірність договору факторингу, а лише зазначив, що позивач не надав належних доказів того, що саме право вимоги до ОСОБА_1 було передане ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ».
Відповідач не отримував належного повідомлення про відступлення права вимоги. Таке повідомлення є істотною умовою, яка впливає на дійсність правочину.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови кредитного договору про щомісячні комісії є несправедливими, якщо вони не доведені до споживача чітко і зрозуміло, приховують реальну вартість кредиту.
Позивачем не надано доказів, що страхова виплата не була здійснена на користь первісного кредитора. Це свідчить про недостатність доказової бази стосовно реальної суми боргу.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 03.02.2022 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22038000568157, згідно з яким банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 37200,00 грн строком на 24 місяці з оплатою процентів в розмірі - 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 03.02.2022 року по 02.09.2022 року становить 7% від суми кредиту, з 03.09.2022 року по 02.03.2023 року - 5,5% від суми кредиту, з 03.03.2023 року по 02.09.2023 року - 4% від суми кредиту, з 03..09.2023 року по 03.022024 року - 2,25% від суми кредиту (додаток 16 до позовної заяви).
Одночасно з укладенням кредитного договору відповідачка уклала із ПрАТ «Уаск Аска-Життя» договір добровільного страхування життя від 03.02.2022 року. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 7200,00 гривень.
Також, 03.02.2022 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 погоджено паспорт споживчого кредиту. Порядок повернення кредиту визначено наступним чином: 24 платежів, щомісячно в розрахункову дату у сумі не менше 3299,64 грн (п. 5 Паспорту споживчого кредиту) (додаток 17 до позовної заяви). 
АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти у вказаній вище сумі, що підтверджується виписками по рахунку (додатки 21-26 до позовної заяви).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №22038000568157 від 03.02.2022 року вбачається, що станом на 10.04.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 79050,00 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 37200,00 грн; залишок прострочених сум комісій - 41850,00 грн (додаток 14 до позовної заяви)
11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно з додатком 1. Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває права грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (додаток 1 до позовної заяви).
Відповідно до витягу з реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 22038000568157 від 03.02.2022 року на суму 79050,00 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 37200,00 грн; залишок прострочених сум комісій - 41850,00 грн (додаток 2 до позовної заяви).
Також 11.04.2024 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» підписано акт приймання-передачi прав вимоги за договором факторингу №11/04/24 (додаток 4 до позовної заяви).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача.
Апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).
Також, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що 
залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.
Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1,ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 03.02.2022 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22038000568157, згідно з яким банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 37200,00 грн строком на 24 місяці з оплатою процентів в розмірі - 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 03.02.2022 року по 02.09.2022 року становить 7% від суми кредиту, з 03.09.2022 року по 02.03.2023 року - 5,5% від суми кредиту, з 03.03.2023 року по 02.09.2023 року - 4% від суми кредиту, з 03..09.2023 року по 03.022024 року - 2,25% від суми кредиту.
Також, 03.02.2022 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 погоджено паспорт споживчого кредиту. Порядок повернення кредиту визначено наступним чином: 24 платежів, щомісячно в розрахункову дату у сумі не менше 3299,64 грн.
АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, 
надавши відповідачці кредитні кошти у вказаній вище сумі, що підтверджується виписками по рахунку.
11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно з додатком 1. Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває права грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Також, 11.04.2024 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» підписано акт приймання-передачi прав вимоги за договором факторингу №11/04/24.
Відповідно до витягу з реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 22038000568157 від 03.02.2022 року на суму 79050,70 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 37200,00 грн; залишок прострочених сум комісій - 41850,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками 0,70 грн.
Зазначений вище витяг з реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року, містить підписи уповноважених осіб та печатки АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» та є належним доказом переходу прав вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором від первісного кредитора до позивача. 
Таким чином, неврахування судом першої інстанції даного доказу з зазначенням про його неналежність, без урахування інших наявних в матеріалах справи доказів, є помилковим.
Відповідачка не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довела відсутність заборгованості.
Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №22038000568157 від 03.02.2022 року на суму 79050,00 грн є обґрунтованими.
Наведені в апеляційній скарзі доводи заслуговують на увагу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.
Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції – підлягає скасуванню, з ухваленням судового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за подання позовної заяви ТОВ «Санфорд Капітал» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 14), позовні вимоги підлягають задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 в повному обсязі.
Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «Санфорд Капітал» підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 3633,60 грн (а.с. 79), тому з відповідачки ОСОБА_1 користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.
Щодо заяв ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.
Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до п. 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції надано: 
договір №01/04 про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року, укладений між ТОВ «Санфорд Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», відповідно до положень якого:
3.1. Винагорода - сума гонорару за надання правничої допомоги за цим договором, яка складається із: - гонорару, який сплачується клієнтом Об`єднанню за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в п. 1.2. цього договору) по стягненню заборгованості з боржників, та - гонорару за фактичне стягнення заборгованості. 
3.2. Сума гонорару за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в п. 1.2. цього договору) по стягненню заборгованості з боржників, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в додатку №2 до цього договору, та зазначається Об`єднанням в акті приймання-передачі наданих послуг (а.с. 15-22); 
Відповідно до додатку №2 до договір №01/04 про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року вартість послуг зі складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника – 6000,00 грн; складання, підписання та подання апеляційної скарги на рішення/ухвалу суду – 8400,00 грн (а.с. 24).
Доданий до позовної заяви акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги не містить наданих послуг (а.с. 25).
За таких обставин, враховуючи відсутність в акті послуг з правничої допомоги у суді першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості встановити які саме послуги з правничої допомоги надавались позивачу в суді першої інстанції, їх обсяг та вартість.
Доданий до апеляційної скарги акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги містить послугу - складання, підписання та подання апеляційної скарги на рішення/ухвалу суду на суму 8400,00 грн (а.с. 78).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат апеляційний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою – п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.
Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи, яка на думку апеляційного суду не є складною, апеляційний суд вважає, що у зв`язку з відсутністю в акті послуг з правничої допомоги у суді першої інстанції вимоги заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції не підлягає задоволенню, а заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню, отже є обґрунтованою у розмірі 5000,00 грн.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» задовольнити.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року – скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», ЄДРПОУ 43575686, заборгованість за кредитним договором №22038000568157 від 03 лютого 2022 року у розмірі 79050,00 грн (сімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», ЄДРПОУ 43575686, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн та апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн, а всього 6056,00 грн.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», ЄДРПОУ 43575686, судові витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн.
Заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції – залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: