ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2025 р.	м. Харків	Справа № 922/3310/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Жиляєва Є.М. 
при секретарі судового засідання Деркач П. О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Київської окружної прокуратури міста Харкова (61002, м. Харків, вул. Сумська, 76) в інтересах держави, в особі Національної академії наук України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 54) 	
до 	1. Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" (61108, м. Харків, вул. Академічна, 1), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49001, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, 4-Д) 	
про 	визнання недійсними додаткових угод та стягнення 5171068,55 грн. 	
за участю представників:
прокурора - Хряк О.О., службове посвідчення №072721 від 01.03.2023,
позивача - не з`явився,
відповідача 1 - Сошина О.А., самопредставництво,
відповідача 2 - Калитвянська С.О., самопредставництво, 

ВСТАНОВИВ:

Київська окружна прокуратура міста Харкова в інтересах держави, в особі Національної академії наук України звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: 1. Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", в якому просить суд:
- визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 14.07.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії;
- визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 11.08.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії;
- визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 18.09.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії;
- визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 16.10.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії;
- визнати недійсною Додаткову угоду № 8 від 15.11.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії;
- визнати недійсною Додаткову угоду № 9 від 13.12.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії;
- визнати недійсною Додаткову угоду № 12 від 09.01.2024 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії;
- визнати недійсною Додаткову угоду № 14 від 16.02.2024 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії.
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (код ЄДРПОУ 42086719) на користь Національної академії наук України (код ЄДРПОУ 00019270) грошові кошти у розмірі 5171068,55 грн. 
Понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 81432,02 грн. прокурор просить суд покласти на відповідачів.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.09.2025 у справі № 922/3310/25 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 14.10.2025 о 12:00. 
01.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 22709) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.
02.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 22843)з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.
02.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшло клопотання про зупинення провадження (вх. № 22845).
06.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від прокуратури надійшла відповідь на відзив (вх. №23074), яку досліджено та приєднано до матеріалів справи.
14.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 2 надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 23816), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.
14.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 23824).
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.10.2025 у справі № 922/3310/25 клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи задоволено, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 15.12.2025 та відкладено підготовче засідання на 18.11.2025 о 10:20.
14.11.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли пояснення, щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. №26512), які досліджено та приєднано до матеріалів справи
Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.11.2025 у справі № 922/3310/25 у задоволенні клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі (вх. № 22845 від 02.10.2025) відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.12.2025 на 10:20.
Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 09.12.2025 у справі № 922/3310/25 в судовому засіданні оголошено перерву до 23.12.2025 на 11:20.
Прокурор у судове засідання 23.12.2025 з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.
Позивач у судове засідання 23.12.2025 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.
Відповідач 1 у судове засідання 23.12.2025 з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Відповідач 2 у судове засідання 23.12.2025 з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.
Отже, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, судом встановлено наступне.
Щодо обґрунтованості підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках та порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 зазначеного Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Інтереси держави у сфері публічних закупівель полягають в ефективному використанні бюджетних коштів, дотриманні цілей бюджетних процедур, забезпеченні доступу до участі у публічних закупівлях та конкурентному обранні переможців торгів.
Зазначене кореспондується з положеннями п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 7 БК України, за якими бюджетна система України ґрунтується на принципах ефективності та результативності - при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів. Частиною 3 статті 4, частиною 4 статті 53 ГПК України встановлено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Порушення зазначених інтересів держави полягає у незаконному укладенні додаткових угод до договору від 01.06.2023, що, у свою чергу, призвело до неправомірної зміни істотних умов договору та підвищення ціни, як наслідок - безпідставного витрачання бюджетних коштів.
Такі дії створюють загрозу фінансово-економічній безпеці держави, порушують порядок проведення публічних закупівель, порушують принципи максимальної економії, ефективності та добросовісної конкуренції, надають підстави для корупційних проявів.
Компетентним суб`єктом владних повноважень щодо захисту зазначених інтересів має виступати Національна академія наук України (НАН України).
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а оспорювані додаткові угоди до Договору, на підставі яких публічні (державні) кошти надмірно витрачені, такому суспільному інтересу не відповідає. Прокурором у позові зазначено про те, що у даному випадку порушенням інтересів держави є те, що під час укладення і виконання оспорюваних додаткових угод до договору про закупівлю порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції у сфері закупівлі, принципи максимальної ефективності та економії, що призвело до нераціонального та неефективного використання публічних коштів (коштів Державного бюджету).
Звернення прокурора до суду у даній справі спрямоване на дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права та законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час витрачання бюджетних коштів. Таким чином, прокурором у позові зазначено, що у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.
Захист інтересів держави у бюджетній сфері є одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності прокурорів.
Звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у захисті майнових інтересів держави, з метою поновлення порушеного права щодо ефективного та раціонального використання державних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування навчальних закладів, виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ.
Верховним Судом у постанові від 10.06.2021 у справі № 910/114/19 висловлено позицію про те, що визначене положеннями Закону України “Про публічні закупівлі” спеціальне законодавче регламентування процедури закупівлі товарів, робіт і послуг для потреб держави хоч і має на меті створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції і запобігання проявам корупції, проте одночасно слугує захисту інтересів держави, а тому така процедура спрямована, перш за все, на задоволення потреб держави у певних групах товарів, робіт і послуг в особі конкретних замовників, які фінансуються за рахунок бюджетних коштів.
Відтак, прямий інтерес держави полягає у неухильному дотриманні учасниками процедури закупівлі та замовником встановлених Законом України “Про публічні закупівлі” вимог.
Проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від по справі № 912/989/18.
Використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу виконавчої влади, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави, яка, згідно статті 6 Конституції України, здійснює свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Проведення процедури публічних закупівель та укладення додаткових угод, які суперечать вимогам законодавства, порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 вказала, зокрема, що у відносинах щодо розрахунків з постачальником за договором заклад, який є розпорядником бюджетних коштів, виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона у зобов`язальних правовідносинах
У розумінні частини 1 статті 22 БК України НАН України є головним розпорядником бюджетних коштів та розпорядником вищого рівня по відношенню до ННЦ “ХФТІ”, а також є його засновником та органом управління.
З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді у даній справі окружною прокуратурою на адресу НАН України направлено лист від 02.04.2025 в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” щодо вирішення питання про пред`явлення позову в інтересах держави. У зв`язку з неотриманням відповіді до НАН України прокуратурою 11.06.2025 направлено лист-нагадування. У відповіді від 25.06.2025 НАН України повідомило прокуратуру, що направила запит до ННЦ “ХФТІ” з метою формування правової позиції. Окружною прокуратурою 18.08.2025 направлено лист-нагадування до НАН України щодо надання відповіді.
Згідно з остаточною відповіддю НАН України від 01.09.2025, з урахуванням наданих ННЦ “ХФТІ” пояснень, НАН на даний час не вбачає порушень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” в частині застосування обмеження 10% максимального ліміту.
Наведене свідчить про небажання Національною академією наук України самостійно реалізувати процесуальні повноваження на звернення до суду задля поновлення порушених інтересів держави.
Зазначене є доказом нездійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень та вказує на наявність підстав для застосування представницьких повноважень прокурором.
Отже, з урахуванням вказаної відповіді, нездійснення позивачем захисту інтересів держави у спірних правовідносинах є підставою для подання позову безпосередньо прокурором.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що сам факт не звернення належного позивача до суду свідчить про те, що орган влади неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” окружною прокуратурою письмово повідомлено позивача про намір звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
Зазначені у позові порушення вимог Закону України “Про публічні закупівлі” завдають шкоди державним інтересам у вигляді незаконних витрат коштів, що унеможливлює раціональне та ефективне використання коштів бюджету і здатне спричинити істотної шкоди інтересам держави.
Враховуючи те, що НАН України проінформовано прокурором про виявлені порушення у листі, а також у повідомленні про намір представництва інтересів, у останнього було достатньо часу, щоб відреагувати та виправити ситуацію, однак жодних заходів на захист порушених власних інтересів не вжито.
Конституція України передбачає, що представництво прокурорами інтересів держави в суді має здійснюватися у “виключних випадках”.
Офіційне тлумачення зазначеного терміну надано Другим сенатом Конституційного Суду України (далі - Суд) в абзаці 9 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення № 4- р(ІІ)/2019 від 05.06.2019 (щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України “Про Національне антикорупційне бюро України”).
Суд зазначив, що про виключні випадки йдеться, зокрема, у ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, за якою “прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу”.
Таким чином, наведене вище утворює собою передбачений вимогами Конституції України та Закону України “Про прокуратуру” винятковий випадок, а тому Харківська обласна прокуратура, реагуючи на виявлені порушення законодавства, звертається до суду з даною позовною заявою, зважаючи на очевидний характер порушень та нездійснення компетентним органом протягом розумного строку наданих їм повноважень на захист прав і законних інтересів держави.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21.03.2019 справа № 912/898/18, проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Прокурором у позові зазначено про те, що враховуючи, що вказані інтереси до цього часу залишаються не захищеними, а уповноваженим органом допущено бездіяльність, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах та підстави для внесення позову прокурором в інтересах держави.
Отже, за висновками суду, у даному разі належно обґрунтовано те, що підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом є порушення економічних інтересів держави внаслідок укладення правочинів, завдання шкоди у вигляді безпідставного витрачання коштів державного бюджету. В свою чергу, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - законності витрат коштів на потреби забезпечення бюджетної установи, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету України.
Прокурор звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що ННЦ “ХФТІ” (замовник) в 2023 році проведено відкриті торги з закупівлі (UA-2023-05-17-015833-a) ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія. За їх результатами замовником (споживачем) з переможцем відкритих торгів ТОВ “Донецькі енергетичні послуги” (постачальником) укладено 01.06.2023 договір № 415Ха (далі - Договір) про закупівлю (постачання) електричної енергії на суму 12 092 006,40 грн з ПДВ.
Згідно з пунктом 2.3 Договору, очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії за цим Договором складає 3 200 000 кВт*год. Згідно з пунктом 5.3 Договору, вартість 1 кВт*год. електричної енергії визначається як договірна ціна та зазначається у додатку № 2 “Комерційна пропозиція”. На момент укладання Договору вартість 1 кВт*год. становить 3,77875 грн (з урахуванням ПДВ).
Відповідно до п. 3.1 Початком постачання (закупівлі) електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в п. 13 комерційної пропозиції, яка є додатком № 2 до Договору.
У п. 13 комерційної пропозиції зазначено, що Договір укладається на термін з 01 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року.
У подальшому відповідачами укладено низку додаткових угод до Договору № 415Ха від 01.06.2023, а саме:
- № 1 від 01.06.2023, згідно з якою сторони уточнили умови Договору, зокрема, зазначили, що ціна за одиницю товару для кожного календарного (звітного) місяця розраховується з урахуванням середньозваженої ціни на електроенергію на ринку “на добу наперед”, яка визначається за даними, опублікованими Оператором ринку на його офіційному сайті;
- № 2 від 14.07.2023, відповідно до якої ціна за спожиту електричну енергію з 03.06.2023 до 30.06.2023 складає 3,50053 кВт*год. без ПДВ, а з ПДВ - 4,200636 грн/ кВт*год., при цьому, загальна ціна Договору збільшилась до 13 442 035,20 грн.;
- № 3 від 11.08.2023, згідно з якою ціна за спожиту електричну енергію з 01.07.2023 до 31.07.2023 складає 4,25497 грн/кВт*год. без ПДВ, а з ПДВ - 5,105964 грн/кВт*год., при цьому, загальна ціна Договору збільшилась до 16 169 291,44 грн.;
- № 4 від 18.09.2023, згідно з якою ціна за спожиту електричну енергію з 01.08.2023 до 31.08.2023 складає 4,74733 грн/кВт*год. без ПДВ, а з ПДВ - 5,696796 грн/кВт*год., при цьому, загальна ціна Договору збільшилась до 17 816 993,67 грн.;
- № 5 від 16.10.2023, відповідно до якої ціна за спожиту електричну енергію з 01.09.2023 до 30.09.2023 складає 4,49203 грн/кВт*год. без ПДВ, а з ПДВ - 5,390436 грн/кВт*год., при цьому, загальна ціна Договору збільшилась до 17 816 993,67 грн.;
- № 6 не укладалась, сторонами помилково визначено нумерацію, що підтверджується листом ННЦ “ХФТІ” від 14.04.2025 на запит прокуратури;
- № 7 від 14.11.2023 - додано додаткові точки обліку без зміни обсягу закупівель та загальної суми договору;
- № 8 від 15.11.2023, згідно з якою ціна за спожиту електричну енергію з 01.10.2023 до 31.10.2023 складає 4,65068 грн/кВт*год. без ПДВ, а з ПДВ - 5,580816 грн/кВт*год., при цьому, загальна ціна Договору зменшилась до 17471695,36 грн.;
- № 9 від 13.12.2023, відповідно до якої ціна за спожиту електричну енергію з 01.11.2023 до 31.11.2023 складає 4,94290 грн/кВт*год. без ПДВ, а з ПДВ - 5,93148 грн/кВт*год., при цьому, загальна ціна Договору зменшилась до 15 894 272,95 грн.;
- № 10 від 19.12.2023 - згідно з листом ННЦ “ХФТІ” від 14.04.2025, були внесені зміни до юридичної адреси постачальника, в системі публічних закупівель “Прозорро” додаткова угода не оприлюднена;
- № 11 від 29.12.2023 - продовжено строк дії Договору на 2024 рік - з 01.01.2024 по 31.01.2024;
-№ 12 від 09.01.2024 - визначено, що ціна за спожиту електричну енергію з 01.12.2023 до 31.12.2023 складає 4,68696 грн/кВт*год. без ПДВ, а з ПДВ - 5,624352 грн/кВт*год., при цьому, загальна ціна Договору зменшилась до 14 322 633,14 грн.;
- № 13 від 09.01.2024 - визначено, що загальна сума вартості Договору на момент підписання цієї угоди становить 16 741 031,38 грн., обсяг спожитої електроенергії з урахуванням змін - 3024650 кВт*год.;
- № 14 від 16.02.2024, відповідно до якої ціна за спожиту електричну енергію з 01.01.2024 до 18.01.2024 складає 4,50317 грн/кВт*год. без ПДВ, а з ПДВ - 5,403804 грн/кВт*год., при цьому, остаточна загальна ціна Договору складає 16 494 119,35 грн., обсяг спожитої електричної енергії за час дії Договору складає 2 996 507 кВт*год.
Таким чином, прокурором у позові наголошено про те, що внаслідок укладення додаткових угод №2, №3, №4, №5, №8, №9, №12, №14 до Договору, ціна на електричну енергію залежно від періоду споживання збільшувалась від 11,16% до 56,96% від початково визначеної у Договорі (з 3,77875 грн до 4,200636 грн (мінімальне значення) та до 5,93148 грн (максимальне значення) за 1 кВт/год, з ПДВ).
Крім того, прокурором у позові зазначено про те, що Договір виконано та оплачено на загальну суму 16494119,35 грн, що підтверджується Звітом про виконання договору та платіжними інструкціями. Тобто, остаточна ціна Договору порівняно з первісно визначеними умовами збільшилась на 4402112,95 грн (з 12 092 006,40 грн до 16 494 119,35 грн).
Отже, із врахуванням вищенаведеного, прокурором у позові зазначено про те, що спірні Додаткові угоди №2, №3, №4, №5, №8, №9, №12, №14 до Договору від 01.06.2023 укладені всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, ст.ст. 632, 652 ЦК України, а також суперечать інтересам Держави в частині недотримання вимог щодо максимальної економії та ефективності витрачання публічних коштів, виділених на вищевказану закупівлю, а тому, на переконання прокурора, спірні угоди (правочини) підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.
Відповідач 1 з позовними вимогами не погодився, заперечуючи повністю проти позовних вимог у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, зокрема про те, що при укладенні додаткових угод до Договору Відповідач 1 - Національний науковий центр "Харківський фізико-технічний інститут" (ННЦ ХФТІ) керувався діючим законодавством в сфері публічних закупівель, будь-яких порушень допущено не було. Виключні випадки зміни істотних умов договору про закупівлю та порядок зміни ціни визначено ч.5ст.41 Закону № 922 з урахуванням особливостей на період дії правового режиму воєнного стану, визначених п.19 Постанови № 1178, а також п.13.5. Договору. Зміни до Договору, які стосувалися зміни ціни за одиницю товару (Додаткові угоди № 2 від 14.07.2023, № 3 від 11.08.2023, № 4 від 18.09.2023, № 5 від 16.10.2023, № 8 від 15.11.2023, № 9 від 13.12.2023, № 12 від 09.01.2024, № 14 від 16.02.2024), було внесено на підставі підп.7 п.19 Постанови № 1178: зміна істотних умов у зв`язку зі зміною середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни. Внесення змін на підставі підп.7 п.19 Постанови № 1178 проводилося відповідно до порядку зміни ціни, визначеному п.2 додатку № 2 “Комерційна пропозиція” до Договору (В подальшому ціна за одиницю товару для кожного календарного (звітного) місяця розраховується з урахуванням середньозваженої ціни на електроенергію на ринку “на добу наперед”, яка визначається за даними опублікованими Оператором ринку на його офіційному сайті, як середньозважена ціна за результатами торгів у періоді постачання (звітному місяці або відповідному періоді в разі не повного місяця постачання). Постачальник здійснює коригування ціни шляхом збільшення/зменшення відповідної складової середньозваженої ціни на електроенергію на ринку “на добу наперед” за даними опублікованими Оператором ринку по результатам торгів на ринку “на добу на перед” у розрахунковому періоді). Крім того, відповідачем-1 у відзиві зазначено про те, що в обґрунтування змін ТОВ надавалися дані оператора ринку щодо середньозваженої ціни, повідомлення про внесення змін та Додаткові угоди №№ 2,3,4,5,8,9,12,14, всі документи в установленому діючим законодавством порядку було опубліковано в системі “PROZORRO” за закупівлею UA-2023-05-17-015833-a. Таким чином, відповідачем-1 у відзиві наголошено про те, що зміна вартості 1кВт*год електричної енергії за Договором в усіх випадках проводилася на підставі підп.7 п.19 Постанови № 1178. Постачальником до кожної додаткової угоди надавалися підтверджуючі документи - дані щодо середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед" (дані оператора ринку на офіційному веб-сайті www.oree.com.ua). Зміна істотних умов Договору відповідно до підп.2 п.19 Постанови № 1178 (п.2 ч.5 ст.41 Закону № 922), на яку посилається прокурор, ННЦ ХФТІ та ТОВ не проводилася. Також, відповідачем-1 у відзиві зазначено про те, що жодна з додаткових угод не укладалася відповідно до підп.2 п.19 Постанови № 1178 (п.2 ч.5 ст.41 Закону № 922), а прокурором необґрунтовано до спірних правовідносин, які склалися між сторонами Договору відповідно до підп.7 п.19 Постанови № 1178 (п.7 ч.5 ст.41 Закону № 922). застосовуються вимоги і обмеження щодо збільшення ціни у разі коливання ціни товару на ринку, визначені п.2 ч.5 ст.41 Закону № 922. Таким чином, на переконання відповідача-1 у даному випадку відсутнє порушення вимог діючого законодавства при зміни істотних умов Договору. Не погодився відповідач-1 у своєму відзиві також на посилання прокурора у позові на висновки Верховного суду України. та зазначив, що наведені прокурором постанови Верховного суду не містять жодних висновків щодо застосування підп.7 п.19 Постанови № 1178 (п.7 ч.5 ст.41 Закону № 922) і не свідчать на користь її аргументів. Крім того, заперечуючи проти позову прокурора, відповідач-2 у відзиві зазначив, що Додаткові угоди № 12 та № 14 укладено до приймання-передавання товарної продукції (електроенергії) та до проведення оплати, тобто зміни стосувалися ще невиконаних договірних відносин. Отже, відповідачем-2 у відзиві зазначено, що враховуючи на дотримання сторонами при укладені спірних Додаткових угод вимог діючого законодавства, порушення інтересів держави не допускалися, а тому відсутні підстави для визнання спірних Додаткових угод до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії від 01.06.2023 № 415Ха недійсними та стягнення грошових коштів у розмірі 5171068,55 грн.
Відповідач 2 з позовними вимогами не погодився, заперечуючи повністю проти позовних вимог у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, зокрема про те, що при внесенні змін до Договору, зокрема, укладанні спірних додаткових угод до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №415Ха від 01.06.2023 сторони керувалися Особливостями здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178. Відповідачем-2 у відзиві також наголошено про те, що під час укладання договору сторони обрали як підставу для зміни ціни саме пп. 7 п. 19 Особливостей, який передбачає зміну середньозважених цін на електроенергію на ринку “на добу наперед”, що і було відображено в умовах Комерційної пропозиції, яка є додатком до Договору. Також, відповідачем-2 у відзиві зазначено про те, що керуючись свободою договору та майновою самостійністю вибору контрагента - Національний науковий центр "Харківський фізико-технічний інститут", підписавши укладені з відповідачем-2 договір про постачання електричної енергії № 415Ха, погодився з його умовами, в тому числі щодо порядку внесення змін до нього та правом розірвати договір у випадку незгоди з такими змінами. Прокурором до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів підтверджуючих недотримання сторонами під час укладення спірних додаткових угод вимог статті 203 ЦиК України, Закону України "Про публічні закупівлі", спір щодо цього питання між сторонами відсутній, таким чином спірні додаткові угоди до Договору повністю відповідають вимогам чинного законодавства, тому відсутні правові підстави для визнання їх недійсними. Крім того, відповідачем-2 у відзиві зазначено про те, що зобов`язання за Договором та спірними додатковими угодами до нього вже виконані сторонами, строк дії Договорів закінчився у січні 2024 року. У разі визнання додаткових угод недійсними, застосування реституції та відновлення положення сторін до укладання додаткових угод (з боку відповідача - повернення всіх коштів, отриманих за поставлену електроенергію за визнаними недійсними додатковими угодами, а з боку позивача - повернення вартості поставленої електричної енергії) слід враховувати, що хоча договір про постачання електричної енергії не визнаний недійсним та продовжував діяти до 31.12.2021, однак фактично постачання електричної енергії за цим договором на період дії додаткових угод, у разі їх визнання недійсними, вже не здійснюється та не може здійснюватися після застосування реституції. При застосуванні двосторонньої реституції та поверненні споживачем вартості поставленої електричної енергії сторони повертаються в початковий стан в якому вони знаходилися перед укладанням додаткових угод, які визнаються недійсними, тобто в стан, коли вже було здійснено постачання, за ціною за якою було укладено договір, до дати укладання додаткової угоди, яку прокуратура вимагає визнати недійсною. Постачання ж електричної енергії за договором по початковій ціні на період дії додаткових угод, у разі визнання їх недійсними, суперечить правовому інституту реституції в цивільному праві, тому що відповідно до абз.1 ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків. Тобто у разі визнання додаткових угод недійсними юридичні наслідки у вигляді постачання електричної енергії на період дії додаткових угод та оплати не відбуваються. Відповідачем-2 також у відзиві зазначено про те, що якщо не можна застосувати двосторонню реституцію через специфіку правочину з постачання електричної енергії (за аналогією з договором оренди землі), тоді неможливо і додаткові угоди визнавати недійсними, як вимагає прокурор, посилаючись на ч.1 ст.216 ЦК України, тому відповідачем-2 вказано щодо наявності підстав для відмови у позові через неефективний спосіб захисту.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Законом України “Про публічні закупівлі” встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Одним із принципів здійснення публічних закупівель є максимальна економія, ефективність та пропорційність (п. 2 ч. 1 ст. 5 Законом України “Про публічні закупівлі”).
Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/ внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/ або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Згідно з вимогами ст. 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору), зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Абзацом 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Отже, Закон України “Про публічні закупівлі” встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.
Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону “Про публічні закупівлі” нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
У даному разі, спірні додаткові угоди №2, №3, №4, №5, №8, №9, №12, №14 до Договору до Договору не містять жодних обґрунтувань зміни істотних умов Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару. 
Крім того, у спірних Додаткових угодах відсутні посилання на будь-які підтверджуючі документи від постачальника, ТОВ “Донецькі енергетичні послуги”, в обґрунтування необхідності підвищення ціни за одиницю товару. Загальний відсоток збільшення ціни за 1 кВт/год Товару, порівняно з первісними умовами Договору, склав від 11,16% до 56,96%.
Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Обов`язковою умовою при збільшенні ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку.
Отже, сторони у випадку коливання цін на ринку наділені правом вносити зміни до договору щодо ціни товару декілька разів, але кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Виходячи з принципу максимальної економії та ефективності, передбаченого ст. 5 Закону України “Про публічні закупівлі”, одним з принципів публічних закупівель є максимальна економія та ефективність. З цього випливає, що ініціативу щодо збільшення ціни за одиницю товару та надання документального підтвердження коливання ціни товару на ринку має виявляти саме контрагент за договором про закупівлю, а не замовник.
Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну. Інше тлумачення відповідної норми Закону “Про публічні закупівлі” нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.
Сторона правочину (відповідач) укладенням додаткових угод необґрунтовано, без відповідної правової підстави, збільшила ціну паливо, що фактично призвело до незабезпечення потреб держави в особі позивача пальним в обсязі, визначеному договором та заявленому у тендерній документації, та призвело до надмірного витрачання замовником коштів. Укладення вказаних вище угод про зміну істотних умов договору закупівлі шляхом неодноразового збільшення ціни свідчить про недобросовісність дій відповідача після перемоги на аукціоні та порушення принципів закупівель, визначених Законом.
У даному разі, у спірних додаткових угодах №2, №3, №4, №5, №8, №9, №12, №14 до Договору зазначено, що підставами збільшення ціни за одиницю товару є дані офіційного веб-сайту ДП “Оператор Ринку” (www.oree.com.ua), якими підтверджується збільшення середньозваженої ціни електричної енергії на РДН, в торговій зоні ОЕС України.
Втім зазначені дані не є належними доказами коливання ціни, оскільки вони лише констатують рівень середньозважених цін купівлі-продажу товару на певні проміжки часу та не доводять її коливання та у таких даних не наведено розрахунків вартості товару в динаміці з відповідною періодичністю та визначенням відсотку коливання, у тому числі відсутнє обґрунтування тенденцій щодо збільшення чи зменшення цін у різні періоди дії Договору, того що таке коливання сторонами не було враховано попередніми змінами.
Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі № 925/683/18, від 26.03.2019 у справі № 912/898/18, від 16.04.2019 у справі № 915/346/19 неодноразово звертав увагу, що без належного обґрунтування, а також достатнього документального підтвердження відсутні правові підстави для збільшення ціни товару за договором у відповідності до укладених додаткових угод і укладення таких додаткових угод є порушенням вимог ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
З огляду на положення статті 5 Закону № 922-VIII, перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення на 17,71% шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, та укладення спірних угод у цьому випадку призвело до нівелювання результатів відкритих торгів.
Близька за змістом правова позиція наведена у постанові Верховного суду від 16.02.2023 у справі № 903/383/22.
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 зазначила, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку ст. 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Спірними додатковими угодами перевищено 10% ліміт збільшення ціни за одиницю товару. Крім того, всупереч п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” збільшення ціни за одиницю товару (електроенергії) призвело до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на 4 402 112,95 грн (з 12 092 006,40 грн до 16 494 119,35 грн).
Суд бере до уваги те, що навіть щодо угод про закупівлю за публічні кошти, укладені у період воєнного стану (після 24.02.2022), продовжують застосовуватись норми п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” в частині загального обмеження збільшення ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, у розмірі 10%. Підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, Верховний Суд в інших подібних справах не вбачає.
Зокрема, Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23 зазначив наступне:
“6.60. Скаржником у касаційній скарзі не наведено вагомих та достатніх аргументів, які б свідчили про помилковість правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2024 у справі №° 922/2321/22, на підставі якої вже сформована усталена практика, а також в чому полягає необхідність відступлення від такого висновку стосовно застосування норм права у подібних правовідносинах у цій справі.
6.61. Так, посилання Скаржника на підпункт 2, підпункт 7 пункту 19 особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №° 1178 не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою”.
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, із врахуванням вищенаведеного, за висновками суду у даному разі, спірні Додаткові угоди №2, №3, №4, №5, №8, №9, №12, №14 до Договору від 01.06.2023 укладені всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, ст.ст. 632, 652 ЦК України, а також суперечать вимогам в частині недотримання вимог щодо максимальної економії та ефективності витрачання публічних коштів, виділених на вищевказану закупівлю, а тому доводи відповідачів судом відхиляються, як необґрунтовані.
Також, спірні додаткові угоди № 12 від 09.01.2024 та № 14 від 16.02.2024 до Договору не відповідають вимогам ст. 631 ЦК України, про що суд зазначає наступне.
Як вже було зазначено судом вище, додатковою угодою № 12 від 09.01.2024 сторони визначили, що ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить: з 01.12.2023 до 31.12.2023 - 4,68696 грн/кВт*год. без ПДВ, а з ПДВ - 5,624352 грн/кВт*год., тобто сторони Договору застосували нові умови щодо збільшення ціни за одиницю товару до відносин між ними, які виникли до укладення додаткової угоди № 12 (до періоду постачання електроенергії з 1 грудня 2023 року по 31 січня 2025 року).
Аналогічно, додатковою угодою № 14 від 16.02.2024 передбачено, що ціна за спожиту електричну енергію з 01.01.2024 до 18.01.2024 складає 4,50317 грн/кВт*год. без ПДВ, а з ПДВ - 5,403804 грн/кВт*год., тобто застосовано нові умови щодо збільшення ціни за одиницю товару до відносин між сторонами, які виникли до укладення додаткової угоди № 14 (до періоду постачання електроенергії з 1 січня 2024 року по 18 січня 2024 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Судом враховано, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 12.10.2018 у справі № 910/21671/17 виснувала про неможливість та протиправність застосування ч. 3 ст. 631 ЦК України щодо зворотної сили додаткових угод: “Згідно з частиною третьою статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Водночас вказаною нормою закону не надається право сторонам застосовувати зворотну дію в часі пунктів додаткової угоди або договору, які змінюють врегульовані та вже виконані договірні відносини (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2018 зі справи №° 910/14082/17 і Суд не вбачає підстав для відступу від вказаної позиції у розгляді цієї справи”.
Таким чином, застосування у додаткових угодах № 12 від 09.01.2024 та № 14 від 16.02.2024 положень ч. 3 ст. 631 ЦК України щодо перерахунку (підвищення ціни) на електричну енергію не відповідає вимогам закону, тому доводи відповідачів судом відхиляються, як необґрунтовані.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Дослідивши наданий прокурором розрахунок суми коштів, безпідставно одержаних відповідачем, судом установлено, що у відповідності до обставин даної справи убачається, що:
- обсяг електричної енергії за червень 2023 року склав 187549 кВт, первісна ціна за Договором складала 3, 77875 грн., тобто Інститут повинен був за відповідний обсяг спожитої електричної енергії сплатити 708700,78 грн., натомість сплатив фактично 787825,08 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 787825,08 грн - 708700, 78 грн. = 79 124, 30 грн.
- обсяг електричної енергії за липень 2023 року склав 223668 кВт, первісна ціна за Договором складала 3, 77875 грн., тобто Інститут повинен був за відповідний обсяг електричної енергії сплатити 845 185,45 грн., натомість сплати в фактично 1142040,76 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 1 142 040,76 грн. - 845 185,45 грн. = 296 855, 31 грн.
- обсяг електричної енергії за серпень 2023 року склав 245593 кВт, первісна ціна за Договором складала 3, 77875 грн., тобто Інститут повинен був за відповідний обсяг електричної енергії сплатити 928034,55 грн., натомість сплатив фактично 1 399 093,21 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 1 399 093,21 грн. - 928 034,55 грн. = 471 058, 66 грн.
- обсяг електричної енергії за вересень 2023 року склав 264414 кВт, первісна ціна за Договором складала 3, 77875 грн., тобто Інститут повинен був за відповідний обсяг електричної енергії сплатити 999 154,40 грн., натомість сплатив фактично 1 425 306,74 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 1 425 306,74 грн. - 999 154,40 грн. = 426152, 34 грн.
- обсяг електричної енергії за жовтень 2023 року склав 340855 кВт, первісна ціна за Договором складала 3, 77875 грн., тобто Інститут повинен був за відповідний обсяг електричної енергії сплатити 1288005,83 грн., натомість сплатив фактично 1 902 249,04 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 1 902 249,04 грн. - 1 288 005,83 грн. = 614243, 21 грн.
- обсяг електричної енергії за листопад 2023 року склав 557412 кВт, первісна ціна за Договором складала 3, 77875 грн., тобто Інститут повинен був за відповідний обсяг електричної енергії сплатити 2 106 320,59 грн., натомість сплатив фактично 3 306 278,12 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 3 306 278,12 грн. - 2 106 320,59 грн. = 1 199 957, 53 грн.
- обсяг електричної енергії за грудень 2023 року склав 775172 кВт, первісна ціна за Договором складала 3, 77875 грн., тобто Інститут повинен був за відповідний обсяг електричної енергії сплатити 2929181,19 грн., натомість сплатив фактично 4 359 840,19 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 4 359 840,19 грн. - 2929 181,19 грн. = 1430659, 00 грн.
- обсяг електричної енергії за січень 2024 року склав 401844 кВт, первісна ціна за Договором складала 3, 77875 грн., тобто Інститут повинен був за відповідний обсяг електричної енергії сплатити 1518468,01 грн., натомість сплатив фактично 2 171 486,21 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 2 171 486,21 грн. - 1 518468,01 грн. = 653018, 20 грн.
Таким чином, за розрахунком прокурора, загальна сума надмірно сплачених коштів за червень 2023-січень 2024 рр. складається з: 79124, 30 грн. + 296 855, 31 грн. + 471 058, 66 грн. + 426 152, 34 грн. + 614 243, 21 грн. +1 199 957, 53 грн. + 1 430 659, 00 грн. + 653 018, 20 грн. = 5171068,55 грн.
Отже, перевіривши розрахунок прокурора, за висновками суду, грошові кошти в сумі 5171068,55 грн. є такими, що нараховані вірно як такі, що були безпідставно одержані відповідачем 2, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Таким чином, грошові кошти в сумі 5171068,55 грн. є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Вказане узгоджується з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.
Відповідачами у свою чергу не спростовано заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.
У даному разі, закупівлю електричної енергії проведено за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до п. п. 3 - 6 п. 5 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014№ 630, Міністерство освіти і науки України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, до основних завдань якого належить, зокрема, здійснення контролю за використанням фінансових ресурсів, а також забезпечення ефективного та цільового використання бюджетних коштів.
Згідно з положеннями ст. 22 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів, що уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язані ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.
Верховний Суду у постанові від 16.05.2021 по справі №910/11847/19 дійшов висновку, що правовий статус розпорядників бюджетних коштів, їх повноваження та відповідальність визначені положеннями Бюджетного кодексу України та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002, якою затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ.
Згідно зі ст. 26 Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень (пункт 3 частини 1 статті 26).
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, враховуючи подані позивачем докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав, наведених судом вище.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Суд зазначає, що іншим доводам оцінка судом не надається, адже вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат прийнятого рішення.
Враховуючи наведене, відповідно до приписів ст. ст. 216, 1212 ЦК України, відповідач-2 зобов`язаний повернути безпідставно одержані ним грошові кошти в сумі 5171068,55 грн. Національній академії наук України, тому позовні вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 5171068,55 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню повністю.
Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені прокуратурою у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -   

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 14.07.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії.
3. Визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 11.08.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії.
4. Визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 18.09.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії.
5. Визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 16.10.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії.
6. Визнати недійсною Додаткову угоду № 8 від 15.11.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії.
7. Визнати недійсною Додаткову угоду № 9 від 13.12.2023 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії.
8. Визнати недійсною Додаткову угоду № 12 від 09.01.2024 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії.
9. Визнати недійсною Додаткову угоду № 14 від 16.02.2024 до Договору № 415Ха від 01.06.2023 про закупівлю (постачання) електричної енергії.
10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49001, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, 4-Д; код ЄДРПОУ 42086719) на користь Національної академії наук України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 54; код ЄДРПОУ 00019270) грошові кошти у розмірі 5171068,55 грн. 
11. Стягнути з Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" (61108, м. Харків, вул. Академічна, 1; код ЄДРПОУ 14312223) на користь Харківської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) - 40716,01 грн. судового збору.
12. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49001, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, 4-Д; код ЄДРПОУ 42086719) на користь Харківської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) - 40716,01 грн. судового збору.
13. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України. 
Повне рішення складено "02" січня 2026 р. 

Суддя		Є.М. Жиляєв