П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/324/25	

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі – ГУ ПФУ в Херсонській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №155150003659 від 23.12.2024 про відмову в перерахунку пенсії; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в органах державної податкової служби з 05.05.1996 по 09.12.2024; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 16.12.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі – Закон №3723-ХІІ) в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках ГУ ДПС в Одеській області №295/15-32-10-02-12 від 12.12.2024, №296/15-32-10-02-12 від 12.12.2024 та №297/15-32-10-02-12 від 12.12.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, отримуючи пенсію за віком, відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058- IV). Оскільки позивачка майже усю свою трудову діяльність працювала в податкових органах 16.12.2024 вона звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перехід із пенсії за віком відповідно до Закону №1058- IV на пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ. На звернення позивачки щодо призначення пенсії, рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області відмовлено в переведенні пенсії із посиланням на те, що посадові особи органів податкової служби не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, яке позивачка вважає протиправним та таким, що порушує її гарантовані Конституцією України права на соціальний захист.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року позов ОСОБА_1 - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №155150003659 від 23.12.2024 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії в частині переходу з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 16.12.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідках ГУ ДПС в Одеській області від 12.12.2024 №295/15-32-10-02-12, №296/15-32-10-02-12 та №297/15-32-10-02-12, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 05.05.1996 по 09.12.2024.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн. 

В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Одеській області посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. 
В обґрунтування своєї позиції апелянт зазначає, що підставою для винесення оскаржуваного рішення слугувало те, що посадовим особам контролюючих органів згідно із статтею 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, і, відповідно ці посади не належать до категорії посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу», тобто, необхідний стаж державної служби заявниці відсутній.
Отже, як вважає апелянт, спірне рішення прийняте відповідно до вимог діючого законодавства, а тому підстави для визнання його протиправним відсутні.
Також апелянт зауважує на тому, що згідно із пенсійним законодавством України прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії та визначення її розміру відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду.
Окремо апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області судових витрат зі сплати судового збору.
Позивачка у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві, та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність поданої апеляційної скарги. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а рішення суду - залишити без змін..
Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.
Пункт 2 частини 1 статті 263 КАС України визначає, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.
Згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжці серії НОМЕР_1 від 15.08.1979 стаж позивачки складається х таких періодів трудової діяльності:
- 02.08.1984 року зарахована на посаду голови контрольно-ревізійної комісії Савранського РайПО;
- 01.04.1991року у зв`язку із реорганізацією у райспоживсоюз, затверджена на посаді головного бухгалтера райспоживсоюзу;
- 05.05.1996 року переведена старшим інспектором державної податкової інспекції за угодою сторін. 
- 05.05.1996 року прийнята на посаду старшого державного податкового інспектора відділу податкових розслідувань Державної податкової інспекції по Савранському району Одеської області на підставі рішення конкурсної комісії;
- 05.05.1996 року прийнята присяга державного службовця;
- 24.07.1996 року у відповідності до постанови Кабінету міністрів України від 05.10.1992р. №559 “Питання державної податкової служби України” та Закону України “Про внесення змін і доповнень в Закон України “Про державну податкову службу”, враховуючи висновок атестаційної комісії від 22.07.1996р. присвоєне спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу;
- 25.11.1996 року звільнена в порядку переведення на роботу в державну податкову адміністрацію в Савранському районі – п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 26.11.1996 року прийнята на посаду начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб Державної податкової адміністрації в Савранському районі Одеської області в порядку переведення з державної податкової інспекції по Савранському району Одеської області;
- 09.06.1997 року звільнена в порядку переведення на роботу в міжрайонну Любашівсько-Савранську державну податкову адміністрацію Одеської області – п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 10.06.1997 року прийнята на посаду головного державного податкового ревізораінспектора відділу стягнення податків з юридичних та фізичних осіб та по роботі з платниками податків Любашівсько-Савранської міжрайонної державної податкової адміністрації в Одеській області по переведенню з державної податкової адміністрації в Савранському районі Одеської області;
- Любашівсько-Савранська міжрайонна державна податкова адміністрація в Одеській області перейменована у Любашівську міжрайонну державну податкову інспекцію;
- 26.05.1998 року переведена на посаду заступника начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції на підставі рішення конкурсної комісії;
- 10.09.1998 року переведена на посаду виконуючої обов`язки начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб управління документальних перевірок юридичних осіб Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції;
- 28.09.1998 року призначена на посаду начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб управління документальних перевірок юридичних осіб Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції на підставі рішення конкурсної комісії;
- 31.05.2000 року відділ документальних перевірок юридичних осіб перейменовано на відділ документальних перевірок управління документальних перевірок юридичних осіб Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції;
- 23.01.2001 року управління документальних перевірок юридичних осіб Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції перейменовано на управління податкового аудиту Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції;
- 14.09.2000 року згідно Положення “Про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби”, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22 лютого 1999р. №258 присвоєно спеціальне звання “Інспектор податкової служби ІІІ рангу”;
- 02.01.2002 року переведена на посаду начальника відділу документальних перевірок суб`єктів підприємницької діяльності – юридичних осіб управління податкового аудиту та валютного контролю Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції;
- 25.08.2004 року звільнена із займаної посади у зв`язку із реорганізацією Любашівської МДПІ у порядку переведення до Балтської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 26.08.2004 року призначена на посаду головного державного податкового інспектора Савранського відділення Балтської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області у порядку переведення з Любашівської МБПІ;
- 30.03.2006 року звільнена із займаної посади у порядку переведення до Любашівської МДПІ у зв`язку із реорганізацією Балтської МДПІ, п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 31.03.2006 року призначена на посаду головного державного податкового ревізорінспектора Савранського відділення Любашівської МДПІ, як така що пройшла за конкурсом у порядку переведення з балтської МДПІ;
- 14.07.2008 року переведена з займаної посади на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора сектору контрольно-перевірочної роботи відділу оподаткування фізичних осіб, у зв`язку зі змінами в організаційній структурі та штатного розпису Любашівської МДПІ;
- 28.02.2012 року звільнена із займаної посади у порядку переведення на роботу до новоствореної Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби, п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 29.02.2012 року призначена на посаду головного державного податкового ревізорінспектора відділу оподаткування фізичних осіб Любашівської МДПІ Державної податкової служби у порядку переведення з Любашівської МДПІ:
- 26.06.2013 року звільнена з займаної посади у порядку переведення на роботу до новоствореної Любашівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області, п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 27.06.2013 року призначена на посаду головного державного ревізор-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб, у порядку переведення з Любашівської МДПІ. Присвоєно 15 ранг державного службовця;
- 24.12.2013 року присвоєно спеціальне звання “Радник податкової та митної справи ІІІ ранку”;
- 05.01.2015 року звільнена із займаної посади у порядку переведення на роботу до новоствореної Любашівської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області;
- 06.01.2015 року призначена на посаду головного державного ревізор-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб Любашівської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області, у порядку переведення з Любашівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області; 
- 01.03.2016 року переведена з займаної посади на посаду на посаду головного державного ревізор-інспектора Савранського відділення у зв`язку із змінами організаційної структури та штатного розпису;
- 28.04.2016 року звільнена з займаної посади у порядку переведення на роботу до Котовської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області, п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 29.04.2016 року Котовська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області призначена на посаду головного державного ревізор-інспектора Савранського відділення в порядку переведення з Любашівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області у зв`язку із реорганізацією Любашівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області у зв`язку із реорганізацією Любашівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області шляхом приєднання до Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області;
- 03.02.2017року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2016 року №941 “Про перейменування деяких територіальних органів Державної фіскальної служби”, наказу ДФС України від 25.01.2017р. №39 “Про перейменування деяких територіальних органів Державної фіскальної служби” та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.02.2017р. Котовську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області перейменовано на Подільську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області. 
- 03.02.2017 року зарахована до штату Подільської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на посаду головного державного ревізор-інспектора Савранського відділення;
- 29.05.2017 року переведена на посаду головного державного інспектора Савранського відділення у зв`язку із змінами організаційної структури та штатного розпису;
- 11.09.2018 року звільнено з посади у порядку переведення на роботу до ГУ ДФС в Одеській області;
- 12.09.2018 року призначена на посаду старшого державного інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Подільського управління у порядку переведення з Подільської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області;
- 01.10.2019 року у зв`язку із реорганізацією ГУ ДФС в Одеській області шляхом приєднання до ГУ ДПС в Одеській області звільнена з займаної посади у порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДПС в Одеській області п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 ЗУ “Про державну службу”;
- 02.10.2019 року призначена на посаду старшого державного інспектора відділу адміністрування податків і зборів фізичних осіб Подільського управління у порядку переведення з Головного управління ДФС в Одеській області. 02.10.2019 року присвоєно 6 ранг державного службовця;
- 21.09.2020 року переведена на посаду старшого державного інспектора Північного відділу податків і зборів з фізичних осіб управління податкового адміністрування у зв`язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису;
- 01.02.2021 року. звільнена із займаної посади у порядку переведення до Головного управління ДПС в Одеській області;
- 02.02.2021року призначена на посаду старшого державного інспектора Північного відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб у порядку переведення з Головного управління ДПС в Одеській області;
- 21.07.2022 року переведена на посаду старшого державного інспектора Північного відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб, у зв`язку із введенням і дію організаційної структури та штатного розпису; 
- 09.12.2024 року припинено державну службу та звільнена з займаної посади у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців.
12.12.2024 ГУ ДПС в Одеській області виготовлені на ім`я позивачки такі довідки:
- № 295/15-32-10-02-12 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01.01.2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 01.12.2024;
- № 295/15-32-10-02-12 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 01.01.2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби(за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд) за період з грудня 2019 року по листопад 2024 року;
- №296/15-32-10-02-12 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби (за листопад 2024 року).
16.12.2024 позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», до якої, серед іншого, додала вказані вище довідки.
За принципом екстериторіальності дана заява розглянута ГУ ПФУ України в Херсонській області.
За результатом розгляду заяви позивачки про перехід на інший вид пенсії, ГУ ПФУ в Херсонській області прийняте рішення про відмову в перерахунку пенсії №155150003659 від 23.12.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії в частині переходу з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю законодавчих підстав.
Вказане рішення, фактично мотивовано тим, що посадовим особам контролюючих органів згідно із статтею 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу», а робота на цих посадах не враховується для обчислення стажу державної служби, тобто у заявниці відсутній необхідний стаж державної служби передбачений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи податкових органів, яким присвоєні спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Як встановив суд, на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду позивачка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, має понад 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій державної служби, та безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії обіймала посаду державного службовця, а тому дійшов висновку, що остання має право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
За таких підстав, на думку суду, ГУ ПФУ в Херсонській області помилково вважав, що позивачка не має права на призначення пенсії, відповідно до положень Закону України «Про державну службу».
При цьому, суд дослідив надані позивачкою довідки та дійшов висновку, що вони складені за формами, що відповідають формам затвердженим Постановою № 1-3 та містять відображення складових заробітної плати, на які нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому мають бути враховані відповідачем під час обрахунку пенсії.
Як указав суд, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв не на підставі, не у спосіб та не в межах, визначених пенсійним законодавством України, у зв`язку з чим суд вважав, що спірне рішення слід скасувати, а порушене право позивачки підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити переведення позивачки на пенсію, відповідно до положень Закону України «Про державну службу», з урахуванням наданих позивачкою довідок.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідаючи на доводи апелянта про відсутність у позивачки права для призначення пенсії держслужбовця, з огляду на те, що період роботи останньої у державній податковій службі не може бути зарахований до стажу держслужби, а також з огляду на те, що на осіб яким присвоюються спеціальні звання не поширюються положення Закону №889-VІІІ, колегія суддів виходить з такого.
Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-VIII (далі – Закон№3723-VIII).
У силу вимог статті 37 Закону №3723-VIII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Проте, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 (далі і вище - Закон № 889-VІІІ).
У зв`язку з набранням чинності Закону № 889-VІІІ, з 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.
Відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.08.2019 у справі № 676/6166/17, де суд виснував, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону№ 3723-XII, проте за наступної умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Проте, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 передбачені додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Крім того, Верховний Суд зауважив, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII), робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, Державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів зараховується до стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція узгоджується із висновками, викладеним у постанові Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 399/473/17, від 29.09.2022 у справі № 234/6967/17.
Повертаючись до матеріалів справи колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 , у період з 05.05.1996 по 09.12.2024 працювала в органах державної податкової служби, що підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1979. 
Як вбачається з матеріалів справи 05.05.1996 позивачка прийняла присягу державного службовця.
Отже, оскільки стаж державної служби позивачки становить понад 20 років та на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду із заявою, остання досягла пенсійного віку, що не заперечується відповідачем, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка має право на призначення пенсії держслужбовця.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ГУ ПФУ у Херсонській області безпідставно відмовило в переведенні позивачки з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги про правомірність рішення про відмову в переведенні на пенсію, із посиланням на відсутність у позивачки стажу держслужби, необхідного для призначення пенсії, колегія суддів вважає помилковими, адже стаж на посадах в органах податкової служби зараховується до стажу держслужби.
Стосовно доводів апелянта про втручання суду у дискреційні повноваження територіального органу Пенсійного фонду, колегія суддів зазначає таке.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про державну службу».
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
З огляду на викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з метою забезпечення реального і повного захисту прав позивачки слід зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити та здійснити нарахування і виплату позивачці з 16.12.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідках ГУ ДПС в Одеській області від 12.12.2024 №295/15-32-10-02-12, №296/15-32-10-02-12 та №297/15-32-10-02-12, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 05.05.1996 по 09.12.2024.
Вказана позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18 та Верховного Суду в постанові від 12.02.2025 у справі № 580/6600/24.
Стосовно доводів ГУПФУ в Одеській області, в яких апелянт не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області сплаченого позивачем судового збору , колегія суддів зазначає таке.
Так, відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких підстав, відшкодування на користь позивачки сплаченого судового збору у зв`язку із задоволенням позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань Управління, яке виступало відповідачем у справі є правомірним.
Отже, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана правова оцінка судом першої інстанції. Будь-яких інших доводів, з боку апелянта, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить. За таких підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому підстав для скасування правильного по суті рішення колегія суддів не вбачає.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко