Справа № 465/3233/25 
Провадження 2/465/2249/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
27.01.2026 року         м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Величка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Венгринюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своє позиції зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 08.09.2024 року укладено Кредитний договір (оферти) № 08.09.2024-100000412. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 13000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 08.09.2024 року, строком на 140 днів.
Сторони погодили наступні умови кредитування: дата надання/видачі кредиту - 08.09.2024; сума кредиту - 13000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит, - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 25.01.2025 року; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена; продовження (лонгація, пролонгація) строку договору не передбачена; позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання; кредитодавець також інформує позичальника про зміну строку повернення кредиту шляхом відправлення повідомлення в особистий кабінет позичальника на вебсайті кредитодавця, який є створеним на момент укладення даного кредитного договору або створюється позичальнику при укладенні ним даного договору, та є обраним за згодою з позичальником каналом для комунікації, для відправлення повідомлень про зміну строку повернення кредиту та строку виплати кредиту; ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі "процентна ставка"); розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі – "комісія", економічна сутність плата за надання кредиту), – 15% від суми кредиту та дорівнює 1950 грн. 00 коп.; комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір, крім продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування та строку виплати кредиту у порядку, передбаченому договором; протягом строку дії договору тарифи та комісія (ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними; кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг; денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,82% (денна процентна ставка) = (15001,75 / 13000)/ 140 х 100%; проценти (економічна сутність - плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Відповідно до Договору від 08.09.2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 13000 грн. строком на 140 днів, ОСОБА_1 08.09.2024 року отримала кредитні кошти у розмірі 13000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі.
У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 25.01.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 39650 грн., що складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13000 грн., по процентам - в розмірі 18200 грн., комісія - 1 950,00 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання - у розмірі 6 500,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
ОСОБА_1 08.09.2024 року електронним цифровим підписом підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтвердила укладення кредитного договору та отримала на свій рахунок кошти у розмірі 13000 грн., а отже, акцептувала умови Договору. Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 08.09.2024-100000412 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Таким чином, кредитний договір укладений в належні спосіб та формі. Водночас наявність у відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором змушує позивача звернутися до суду за захистом своїх прав, а тому, позивач просить в судовому порядку стягнути на його користь з відповідача кредитну заборгованість в сумі 39650,00 грн., а також процесуальні витрати у справі. 
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
25.09.2025 року представником відповідача подано до суду письмові пояснення по суті справи. Зазначає, що під час звернення до суду із даним позовом та станом на момент подання пояснень позивач не надав доказів на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів (первинних бухгалтерських документів), клопотань про витребування відповідних доказів судом ним теж заявлено не було. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним відповідних процесуальних дій.
Також вказує, що надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, які дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону № 996-XIV. А тому, на переконаня сторни відповідача, такі самі по собі без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником не є підтвердженням наявності заборгованості. Відтак, представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі за їх безпідставністю.
01.10.2025 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення у справі. У таких звертається увага на те, що відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження неукладення та невиконання умов кредитного договору.
Представник позивача наголошує, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 08.09.2024 року; подання відповідачем Заявки кредитного договору № 08.09.2024-100000412 (кредитної лінії) від 08.09.2024 року; надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №08.09.2024 100000412 (кредитної лінії) від 08.09.2024 року.
Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією від 08.09.2024 року, що наявна в матеріалах справи, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак – належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. У поясненнях стверджується, що, зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, сторона відповідача не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 4441-11XX-XXXX-4226, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача.
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак, на переконання сторони позивача, наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. У зв`язку з цим позивач на заявлених до відповідача вимогах наполягає.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, належним чином, неодноразово повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ТОВ «Споживий центр» підлягає частковому задоволенню.
Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
Згідно із ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
За змістом ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 08.09.2024 року укладено Кредитний договір (оферти) № 08.09.2024-100000412. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 13000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 08.09.2024 року, строком на 140 днів.
Згідно з п. 3.1. Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію(ї) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором). 
Пунктом 3.2. Договору передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 
Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту - банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-4226. 
Згідно з п. 4.3. Договору днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця , а днем погашення кредиту/сплати платежу – день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання кредиту, днем/датою надання кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої кредитодавцем платіжної операції з надання кредиту не з вини кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. Неможливість видачі кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням позичальника для її отримання у дату надання/видачі кредиту, зазначену в Заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний Договір є розірваним та припиненим з дати надання/видачі кредиту, зазначеної в Заявці. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. 
Відповідно до п. 6.1. Договору позичальник зобов`язався використати використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором,- негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Згідно з п.9.1. Договору, у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
ОСОБА_1 08.09.2024 року електронним цифровим підписом підписала Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, чим підтвердила укладення кредитного договору та отримання на свій рахунок коштів у розмірі 13000 грн.
Невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань стало підставою для пред`явлення даного позову.
Згідно довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 08.09.2024-100000412 від 08.09.2024 року заборгованість позичальника ОСОБА_1 становить 39650 грн., що складається із: заборгованості по тілу кредиту - в розмірі 13000 грн., по процентам - в розмірі 18200 грн., комісія - 1 950,00 грн., по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання - у розмірі 6 500,00 грн.
Згідно із ст.ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.
За змістом ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Положеннями ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У даному випадку кредитний договір № 08.09.2024-100000412 від 08.09.2024 року, сторонами якого є ТОВ "Споживчий центр" і ОСОБА_1 , укладено в електронній формі та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором Е254, що підтверджується даними Log File, наданими позивачем, та довідкою №29.09/25-2 від 29.09.2025 року про доставку відповідачу на вказаний нею у договорі номер мобільного телефону коду підтвердження для договору. З огляду на викладене укладення кредитного договору здійснено відповідно до вимог законодавства та у погодженій сторонами формі. 
Згідно із ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам, судом встановлено, що спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.
При укладенні спірного кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування (гривня), суму кредиту (13000 грн.), процентну ставку за користування ним (фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит) і порядок повернення кредиту (140 днів з дати його надання), сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.
Щодо тверджень представника відповідача про відсутність доказів підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів суд зазначає, що згідно даних бухгалтерського обліку на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 08.09.2024 року зараховано кредитні кошти в розмірі 13 000 грн. Окрім того, згідно відповіді ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» № 1-0404 від 04.04.2025 року перераховано грошові кошти на платіжну картку клієнта, а саме 08.09.2024 року а розмірі 13 000 грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 503586023. Суд звертає увагу на те, що зазначений номер картки в кредитному договорі зазначено самою ж відповідачем як рахунок, на який здійснюється переказ виданої суми кредиту. А тому, наданих стороною позивачів доказів достатньо для висновку про те, що 08.09.2024 року на рахунок відповідача ОСОБА_1 в якості наданого кредиту було зараховано 13000 грн., що надійшли від ТОВ "Споживчий Центр".
Необгрунтованими також слід вважати твердження представника відповідача про відсутність належних документів, які підтверджують розрахунок заборгованості відповідача. З цього приводу суд зазначає, що згідно довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 08.09.2024-100000412 від 08.09.2024 року заборгованість позичальника ОСОБА_1 становить 39650 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - в розмірі 13000 грн., по процентам - в розмірі 18200 грн., комісія - 1 950,00 грн., по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання - у розмірі 6 500,00 грн.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, який зроблено у постанові Верховного Суду від 14.07.2020 року у справі №367/4970/13-ц (провадження №61-19992св18), суд касаційної інстанції зазначив, що, заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, боржник та його представник не надали до суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Крім цього, також варто звернути увагу на вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018 року, №917/1307/18 від 23.10.2019 року.
У даному випадку, відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи розмір заборгованості, визначеної позивачем, не надала жодного доказу, який спростовує наданий позивачем розрахунок. Будь-якого контррозрахунку відповідачем також не представлено.
Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість, в зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «Споживчий Центр» в частині стягнення основного боргу, процентів та комісії є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує, що відповідач будь-яких доказів на спростування заявлених до неї позовних вимог не надала.
Разом із тим, як вбачається із розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 неустойку в розмірі 6 500 грн. як складову частину боргу за кредитним договором 08.09.2024-100000412 від 08.09.2024 року.
В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що неустойка в розмірі 6 500 грн. нарахована відповідачу у зв`язку із невиконанням умов договору від 08.09.2024 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим самим же представником позивача. Однак, суд не має правових підстав для стягнення з відповідача неустойки, яка нарахована у період дії воєнного стану, оскільки це прямо суперечить положенням чинного законодавства. Так, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. При цьому, визначено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). А тому, з огляду на пряму законодавчу заборону на стягнення з позичальника неустойки за кредитним договором, нарахованої у період дії воєнного стану, така неустойка в розмірі 6 500 грн. 00 коп. стягненню з відповідача ОСОБА_1 не підлягає. 
Відповідно, заявлений позов підлягає частковому задоволенню лише в межах заявлених до відповідача вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією. Водночас нарахована відповідачу у період дії воєнного стану в Україні неустойка в розмірі 6 500 грн. підлягає списанню позивачем.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2025 грн. 28 коп.
Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №08.09.2024-100000412 від 08.09.2024 року в загальному розмірі 33 150 (тридцять три тисячі сто п`ятдесят) грн. 00 коп., з яких: 13 000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп. - сума основного боргу (тіло кредиту), 18 200 (вісімнадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. - заборгованість по процентах, 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2025 (дві тисячі двадцять п`ять) грн. 28 коп. на відшкодування судового збору, що є пропорційним задоволеним позовним вимогам.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», м. Київ, вул. Саксаганського, 133А, код ЄДРПОУ – 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Величко О.В.