Справа № 333/1082/18 
Провадження № 1-кп/333/194/26

ВИРОК
Іменем України
19 січня 2026 року м. Запоріжжя 

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді  ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , 
прокурора ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
захисника ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Новофедорівка Пологівського району Запорізької області, громадянина України, освіта вища, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 14.04.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.5 ст. 191, ч.3 ст.358 КК України, із застосуванням вимог ст.ст.70,72 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади з організаційно-розпорядчими функціями на 3 роки. Звільнився з виправної колонії 03.06.2014 року на підставі вимог ЗУ «Про амністію»,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, з метою незаконного зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, незаконно зберігав їх без передбаченого законом дозволу у приміщенні орендованого останнім гаража та за місцем свого проживання.

25.12.2017 року під час обшуку приміщення гаража № НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Дніпроспецсталь», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе буд. 60-Б, працівниками поліції було виявлено та вилучено бойові припаси, придатними для стрільби, а саме: 
1) 78 пістолетних патронів з маркуванням «LCW» калібру 9x18 мм, призначеними для стрільби з пістолетів конструкції Макарова (ПМ);
2) 1 пістолетний патрон з маркуванням «S&В», калібру 9x19 мм;
3) 15 бойових патронів з маркуванням «270-67» та 1 бойовий патрон з маркуванням «539-К» з бронебійно-запалювальною кулею, калібру 7,62x39 мм, призначені для використання бойовою нарізною вогнепальною зброєю;
4) 32 бойових патрона калібру 5,45x39 мм, зразка 1974 року, призначеними для стрільби з бойової нарізної зброї; а також:
5) 3 бойові ручні наступальні осколкові гранати РГД-5 з маркуванням: «-109-82-Т», «-142-81-Т», «-181-78-Т» (корпуси бойових ручних наступальних осколкових гранат РГД-5 у сукупності з бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ 2);
6) 3 бойові ручні оборонні осколкові гранати Ф-1 з маркуванням: «107 11-71-Т», «107 72-79-Т», «107 13-77-Т» (корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 у сукупності з бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ 2).

Того ж дня, 25.12.2017 року в ході обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції було виявлено та вилучено бойові припаси: 900 військових патронів калібру 7,62x39 мм, ПС (пуля зі стальним сердечником), зразка 1943 року, призначені для стрільби з самозарядних карабінів, автоматів та ручних кулеметів.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за ознаками зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не визнав та пояснив, що в 2017 році він та його рідний брат – ОСОБА_7 вирішили придбати новий автомобіль в автосалоні «Volkswagen Passat». На той момент вони з братом проживали за різними адресами у м. Запоріжжі. 
У ніч з 29 на 30 жовтня 2017 року, приблизно о 02-00 год. з мобільного телефону брата йому зателефонував незнайомий чоловік, який повідомив, що якщо він хоче побачити брата живим – передай гроші. Потім слухавку передали брату, який ледве розмовляв.
Він раніше у ВК-99 відбував 3 роки покарання, заповнював документи на усіх засуджених, тому у нього був досвід спілкування з криміналітетом та особами, які є наркозалежними. 
З телефонної розмови він зрозумів, що чоловік, який з ним спілкується, не відноситься до криміналітету, але він знаходився у стані наркотичного сп`яніння. 
Оцінюючи погрози від невідомого чоловіка як реальні, він зібрав грошові кошти та разом із мобільним телефоном передав їх невідомим особам біля сміттєвих баків в умовлений час.
Угода була про те, що він віддасть гроші, а невідомі відвезуть ОСОБА_8 до лікарні. 
Після передачі грошових коштів, він відразу поїхав до 5 міської лікарні у м. Запоріжжі, але брата там не знайшов, як і в інших медичних закладах. Приблизно о 06-00 год., його зупинили працівники УПП, яким він розповів, що у нього викрали брата, після чого він був доставлений до Комунарського районного відділу поліції. 
Коли він перебував у поліції, на його мобільний телефон подзвонив ОСОБА_8 і пояснив, де знаходиться. 
Він відразу поїхав на те місце та забрав брата, який перебував у важкому стані: ОСОБА_8 був дуже побитий, зламані ребра. Після цього, він відразу ОСОБА_8 відвіз до 5 міської лікарні, де лікарі ледве встигли врятувати останньому життя. 
Коли поїхав до брата додому, то зрозумів, що невідомі особи провели обшук у ОСОБА_8 та скоріше за все шукали гроші, залишені на новий автомобіль. Водночас, на той момент автомобіль вже був куплений, але зареєстрований не нього та не на брата, тому невідомі не знали, що грошові кошти вже відсутні. Автомобіль брата також пропав. 
Коли брат трохи прийшов до тями, то розповів, що його вивозили на якийсь кар`єр у передмістя Запоріжжя, де вимагали гроші та при цьому застосовували фізичне насильство. Вказав, що це були працівники поліції: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших він не знав. 
У подальшому, його викликали до Комунарського РВ, де він начальнику вказаного правоохоронного органу ОСОБА_11 відразу повідомив, що злочин стосовно його брата скоїли працівники поліції і хто саме. 
Останній почав торгуватися з ним: ми тобі повернемо автомобіль, а ти зупиняєшся і нікуди не звертаєшся. На цей він не погодився, але розслідування цього факту так і не провели, навіть брата ніхто не опитував з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень. 
Відомостей до ЄРДР не внесли, хоча вони оскаржували таку бездіяльність поліцейських. 
На той момент він з братом орендували гараж, розташований у гаражному кооперативі «Дніпроспецсталь». Коли викрали ОСОБА_8 у нього забрали ключі від гаража, тому у ОСОБА_9 була можливість попасти туди ще до обшуку. 
Автомобіль брата потім він сам знайшов самостійно у посадці, неподалік міста.
25.12.2017 року вранці він вийшов з під`їзду, щоб відвезти ОСОБА_8 у лікарню, до нього відразу підійшов працівник поліції, який запропонував сісти в їхній автомобіль. 
Коли він сів на заднє сидіння їхнього автомобіля, то побачив там ОСОБА_9 та особу, яка у подальшому проводила обшуки. 
ОСОБА_9 пояснив, от у нього є рішення суду щодо проведення обшуку у гаражі, яким користувалися він та брат. Запропонував поговорити, а потім, враховуючи результати розмови, поїхати на обшук. Під час спілкування з останнім, він впізнав голос невідомого, який по телефону вимагав гроші за брата. 
Коли ОСОБА_9 надав йому ухвалу слідчого судді, він в ній побачив вигадані відомості від якогось ОСОБА_12 і повідомив, що він не заперечує, щоб вони поїхали на обшук до гаража. 
Приїхавши до гаража, він зрозумів, що у ньому вже побували працівники поліції, так як ОСОБА_9 мав ключі ОСОБА_8 від гаража. При цьому, ОСОБА_9 повідомив, що він вже знайшов у гаражі 10 набоїв та запропонував заплатити йому гроші, щоб нічого не знайти під час обшуку. 
Він повідомив ОСОБА_9 , що впізнав його як чоловіка, який вимагав гроші за брата та погодився на передачу грошей, але у меншому розмірі. 
При цьому він спланував, що потягне час та повідомить про це якось ОСОБА_8 , щоб останній звернувся до СБУ з приводу вимагання у нього грошових коштів. 
Після цього, він подзвонив ОСОБА_13 , вони разом із працівниками поліції під`їхати до офісу останнього на площі Фестивальній у м. Запоріжжі, де він попрохав ОСОБА_13 подзвонити до брата та повідомити про вимагання грошей і попрохати зробити відповідну заяву до СБУ. 
ОСОБА_9 він повідомив, що попрохав зібрати необхідну суму, але для цього необхідно певний час. Він таким чином тягнув час, щоб працівники СБУ відпрацювали по заяві, з якою мав би звернутися ОСОБА_8 . 
Він разом із ОСОБА_9 почали чекати грошей в автомобілі, а остатньому постійно дзвонили інші працівники поліції з гаража та запитували, коли вони приїдуть. 
Через деякий час, враховуючи, що гроші не привезли, ОСОБА_9 прийняв рішення їхати та проводити обшук у гаражі, при цьому заздалегідь подзвонив слідчому ОСОБА_14 , щоб той офіційно проводив цю слідчу дію.
Під час обшуку гаража були присутні: слідчі ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , а також понятий ОСОБА_17 , який в гаражний кооператив приїхав на червоній «Нубірі» та понятий ОСОБА_18 , який працював там охоронцем. 
Перед обшуком він зазначив, що бажає видати 10 патронів та невідому рослинну речовину, знаючи, що це підкинули поліцейські йому в гараж. 
Коли йому повернули мобільний телефон працівники поліції та йому подзвонив ОСОБА_8 , він прийняв дзвінок, але не відповідав брату, щоб останній почув, що відбувається з ним. 
В гаражі хтось з працівників поліції чітко вказав ОСОБА_14 де шукати пакет, що він і зробив. У вказаному пакеті виявилися патрони та гранати. Про те, що йому підкинули поліцейські гранати, він не знав. 
Після цього, поліцейські вилучили багато металевих запчастин, які не мають жодного відношення до кримінального провадження. Не закінчив обшук, його поліцейські відвезли до наркологічного диспансеру з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Під час огляду у нього лікарем не було виявлено стану сп`яніння.
У подальшому, він разом з працівниками поліції поїхали за адресою, де він орендував квартиру по АДРЕСА_3 . 
Коли приїхали на адресу, ОСОБА_9 вказав, що він не має дозволу суду, тому необхідно, щоб він надав згоду. На це він не погодився, тоді працівники поліції викликали подружжя ОСОБА_19 . 
У працівників поліції були ключі від його квартири, тому він відразу зрозумів, що у житлі також підкинули йому якісь заборонені речі. 
Коли почався обшук квартири, працівник поліції відразу пішов у бік штори біля вікна, подивився за нею та знайшов патрони. 
Під час обшуку приймав участь поліцейський, який мав у руках річ, викрадену у квартирі ОСОБА_8 . Як прізвище цього поліцейського, він не знає.
Він у подальшому дізнався від ОСОБА_8 , що він відвозив заяву до СБУ, але нею не захотіли займатися. Крім того, брат був біля гаража, коли там проводили обшук. 
Впевнений, що проведені обшуки – це провокація з боку працівників поліції, які вони вигадали після того, як здійснили розбійний напад на його брата. Вони хотіли його прибрати як свідка з кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 здійснили тілесні ушкодження. 
В день, коли проводилися обшуки, брат знаходився на стаціонарному лікуванні. 

Водночас, на думку суду, вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, повністю підтверджується такими доказами:

- даними протоколу обшуку від 25.12.2017 року з додатком – відеозаписом, згідно яких, 25.12.2017 з 15-30 год. до 19-50 год., слідчий ОСОБА_15 провів обшук в гаражі № НОМЕР_2 , що розташований у гаражному кооперативі «Дніпроспецсталь» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 60-б, під час якого було виявлено та вилучено: 78 патронів з маркуванням «LCW» калібру 9x18 мм; 1 патрон з маркуванням «S&В», калібру 9x19 мм; 15 патронів з маркуванням «270-67»; 1 патрон з маркуванням «539-К»; 32 патрона калібру 5,45x39 мм; 3 предмети еліпсоїдної форми, схожі на корпуси гранат РГД-5 з маркуванням: «-109-82-Т», «-142-81-Т», «-181-78-Т»; 3 предмети, схожі на корпуси гранат Ф-1 з маркуванням: «107 11-71-Т», «107 72-79-Т», «107 13-77-Т»: 6 предметів, схожих на запали до гранат типу УЗРГМ (УЗРГМ 2), а також велику кількість фрагментів до вогнепальної зброї;

- висновком експерта №12-210/6-603 від 27.12.2017 року, яким встановлено:
1. Надані на дослідження предмети, які були вилучені під час проведення санкціонованого обшуку у приміщенні гаражу № НОМЕР_2 , що розташований на території гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, 60-Б, являються:
- предмети еліпсоїдної форми (об`єкти № 1-3) - корпусами бойових ручних наступальних осколкових гранат РГД-5 з вкрученими в них холостих пробок гранат (об`єкт № 4-6) промислового виготовлення, які до боєприпасів не відносяться;
- предмети еліпсоїдної форми (об`єкти № 7-9) - корпусами бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 з вкрученими в об`єкти №7, 8 холостих пробок гранат (об`єкти № 10, 11) промислового виготовлення, які до боєприпасів не відносяться;
- предмети циліндричної форми (об`єкти № 12-17) - бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) промислового виготовлення, які до боєприпасів не відносяться, але являються самостійними вибуховими пристроями і відносяться до засобів ініціювання вибуху;
- корпуси бойових ручних наступальних осколкових гранат РГД-5 (об`єкти № 1-3) в сукупності з бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) (об`єкти № 12-14) являються бойовими ручними наступальними осколковими гранатами РГД-5, які відносяться до боєприпасів;
- корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 (об`єкти № 7-9) в сукупності з наданими на дослідження бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) (об`єкти № 15-17) являються ручними оборонними осколковими гранатами Ф-1 промислового виготовлення відносяться до боєприпасів.
- корпуси бойових ручних наступальних осколкових гранат РГД-5 містять в собі заряди вибухової речовини бризантної дії тротил вагою 100-115г, кожен;
- корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 містять в собі заряди вибухової речовини бризантної дії тротил, вагою 50-56г, кожен;
- уніфіковані підривники дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), містять в собі ініціюючі вибухові речовини ТНРС вагою 0,1г, азид свинцю вагою 0,2г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген вагою 1г, кожен.
2. Надані на дослідження корпуси бойових ручних наступальних осколкових гранат РГД-5 та корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 придатні для здійснення вибухів при наявності засобів ініціювання вибухів або утворенні необхідних для цього умов;
3. Надані на дослідження бойові уніфіковані підривники дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) придатні для здійснення вибухів в якості засобів ініціювання вибухів;

- даними протоколу огляду під час проведення полігонних випробувань від 27.12.2017 року, згідно яких при випробуванні три гранати РГД-5 та Ф-1 та запалів до них розміщувалися на безпечній відстані, та за допомогою спеціального пристрою та мотузяної розтяжки приводилися у дію. Тобто при дистанційному висмикуванні дистанційної чеки відбувалося спрацювання шести запалів УЗРГМ. Далі з затримкою 3,2 – 4,2 секунди відбувався вибух гранати. На місцях підривів на поверхні ґрунту утворювалися воронки з нашаруванням кіптяви на поверхні;

- висновком експерта №2-800 від 27.12.2017, яким встановлено:
1. Надані на дослідження 127 предметів, які були вилучені під час проведення санкціонованого обшуку у приміщенні гаражу № НОМЕР_2 , що розташований на території гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, 60-Б, є боєприпасами:
- 1 патрон є пістолетним патроном калібру 9x19мм, з експансивною кулею, призначеним для стрільби з пістолетів відповідного калібру (Mauser К96, Parabellum Р08, Beretta 92, та ін.);
- 78 патронів є пістолетними патронами калібру 9x18мм, призначеними для стрільби з пістолетів конструкції Макарова (ПМ), автоматичних пістолетів конструкції Стечкіна (АПС) та інших пістолетів та пістолетів-кулеметів відповідного калібру; -
- 16 патронів є бойовими патронами калібру 7,62x39мм, один з яких з бронебійно-запалювальною кулею, призначені для використання бойовою нарізною вогнепальною зброєю калібру 7,62x39мм (автомати АК-47; АКМ; АКМС; ручний кулемет РПК та їх модифікації);
- 32 патрона є бойовими патронами калібру 5,45x39мм, зразка 1974 року, призначеними для стрільби з бойової нарізної зброї калібру 5,45x39мм (автомати АК-74; АКС-74; АКС-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації).
2. Усі досліджені патрони придатні до стрільби, снаряди яких мають питому кінетичну енергію вищу за граничну.
3. Усі досліджені патрони промислового виробництва; 

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що приблизно 8 років потому йому на автомобілі («Нубіра» червоного кольору) необхідно було відремонтувати кермову рейку. Маючи інформацію, що такі ремонтні роботи здійснюються в одному із гаражів гаражного кооперативу по вул. Південне шосе у м. Запоріжжі, він вранці (до обіду) під`їхав до вказаного кооперативу. Коли спілкувався із охоронцем, хто саме може йому провести ремонт, до них під`їхали два працівники поліції, які представилися та запропонували прийняти участь понятим під час обшуку в одному із гаражів цього кооперативу, на що він погодився.
Після чого, він з працівниками поліції направилися до одного з гаражів, де і був проведений обшук за участі ще одного понятого та обвинуваченого. Також, під час обшуку, який проводився доволі довго, був присутній і ОСОБА_9 . В ході вказаної слідчої дії поліцейські з гаражного приміщення вилучили патрони, гранати, магазини від зброї, але з яких місць, він не пам`ятає. 
Чи зачитував слідчий у кінці обшуку протокол, він не пам`ятає, але вказаний процесуальний документ він підписував, зауважень з приводу проведення зазначеної слідчої дії у нього не було. 
Він дійсно працював в ОВС, а у період з 2000 року по 2004 рік перебував на посаді чергового Комунарського РВ м. Запоріжжя. В той же час ОСОБА_9 працював у вказаному відділі слідчим, тому він останнього знав. Слідчих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , він не знає, з органів внутрішніх справ звільнився ще у 2004 році. 
Щодо допиту працівниками поліції свідка ОСОБА_12 , він жодної інформації не має. Рукописний текст на копії протоколу допиту вказаної особи йому не належить, як і підписи на зазначеному документі;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який у судовому засіданні пояснив, що приблизно років 6-7 потому він працював охоронником у гаражному кооперативі. Охороняли територію гаражного кооперативу вони вдвох з напарником. Зміна охоронців відбувалася щоденно, у період з 08 по 09 години. 
Якого точно числа він не пам`ятає, але це було взимку та дуже холодно, приблизно о 9-10 годині на територію гаражного кооперативу заїхало три автомобіля. Один із автомобілів став по центральному проходу, а інші два автомобіля поїхали у бік гаража, в якому у подальшому було проведено обшук. 
Вказані два автомобіля на території гаражного кооперативу знаходилися, приблизно 40 хв., після чого поїхали. Автомобіль, який стояв на центральному проході гаражного кооперативу так і залишився стояти. 
Приблизно через 1,5 – 2 години на територію гаражного кооперативу знову заїхали дві машини, які раніше зранку вже заїжджали, з них вийшов чоловік, який підійшов то сторожки, представився працівником поліції та запропонував прийняти участь понятим під час обшуку одного із гаражів, на що він погодився. 
До гаражу він йшов пішки, приблизно 10 хвилин. Біля одного з гаражів вже перебували працівники поліції та обвинувачений ОСОБА_5 , яким чином він там з`явився, не знає. Спочатку двері гаражу були відкриті, їх закрили та почали обшук автомобіля, а потім і приміщення самого гаражу. 
Разом із ним також був присутній і другий понятий – чоловік, з автомобіля, що стояв на центральній прохідній у гаражному кооперативі. Останній під час проведення слідчої дії спілкувався з працівниками поліції, тому у нього виникло враження, що другий понятий раніше знав поліцейських, які проводили обшуки.
В автомобілі обшук провели, приблизно за 40 хвилин, а в гаражі – за 2 -2,5 години.
З ніши для інструментів в оглядовій ямі гаражу працівники поліції вилучили патрони, якісь трубки, розібраний пістолет, запчастини, але не від автомобіля. 
Так як було дуже холодно, працівники поліції після обшуку дозволили йому піти у сторожку, де він відігрівався. Після цього, він знову підійшов до гаражу, де і підписав якісь документи. Зауважень з приводу проведених обшуків, він не висловлював. Інший понятий також відходив від гаражу для того, щоб погрітися. 
Кому належав гараж, який обшукали, він не знає. 
Не пам`ятає, щоб на території гаражного кооперативу здійснювали ремонт кермових рейок. Відразу за гаражним кооперативом було розташовано СТО, але чи там здійснювали вказаний автомобільний ремонт, він не знає. Також не пам`ятає, щоб в той день хтось приїжджав та запитував з приводу ремонту кермових рейок;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду пояснив, що з 2012 року і на момент проведення обшуку він був головою гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь» у м. Запоріжжі. ОСОБА_5 орендував гараж у вказаному гаражному кооперативі, але який точно по номеру, він не пам`ятає. 
Хто саме був власником гаражу, він також не пам`ятає. Ключі від гаражу були у нього і коли з ОСОБА_5 домовилися про оренду, він їх передав обвинуваченому. 
Щодо обшуку у гаражі пояснити нічого не може, так як не був присутнім на ньому. До моменту обшуку, ОСОБА_5 орендував гараж від 3 до 6 місяців; 
На той момент на території гаражного кооперативу багато людей займалося ремонтом машин у своїх гаражах. Чи займався з них хтось ремонтом кермових рейок, він не пам`ятає;

- даними протоколу обшуку від 25.12.2017 року з додатком – відеозаписом, згідно яких, 25.12.2017 з 20-35 год. до 23-10 год., слідчий ОСОБА_15 провів обшук у квартирі АДРЕСА_4 , в ході якого виявив та вилучив 900 патронів; 

- висновком експерта №2-132 від 13.22.2018 року, яким встановлено, що надані на дослідження 900 патронів, які були вилучені під час проведення санкціонованого обшуку у квартирі АДРЕСА_4 , являються: боєприпасами – військовими патронами калібру 7,62x39мм ПС (куля зі стальним сердечником) зразка 1943 року, призначені для стрільби з самозарядних карабінів (СКС) автоматів (АК, АКМ АКМС) ручних кулеметів (РПК, РПКС) та їх модифікацій, патрони виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби, кулі яких володіють достатньо вражаючою здатністю і їх питома кінетична енергія значно вище граничного значення 0,5 Дж/мм;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який суду пояснив, що квартира АДРЕСА_4 на день проведення обшуку належала йому на праві особистої власності. 
Приблизно взимку 2018 року у вечірній час на номер його мобільного телефону подзвонили працівники поліції, які попрохали під`їхати до вказаної квартири, на що він погодився. 
Коли прибув разом із своєю дружинною – ОСОБА_24 до свого житла, поліцейські пояснили, що вони планують провести обшук в його квартирі, яку на той час орендував ОСОБА_5 , але який точно час, він не пам`ятає. 
Він добровільно надав згоду працівникам поліції на обшук своєї квартири і безпосередньо приймав участь у цій слідчій дії. На момент його приїзду, двері квартири були зачинені, хто саме відкривав їх, він вже не пам`ятає. 
Крім того, він прохав сусідів, щоб останні були понятими під час обшуку.
Дружина під час обшуку у квартиру не заходила та перебувала на площадці перед житлом. 
Під час обшуку велась відеозйомка та працівники поліції у квартирі знайшли та вилучили пакет з набоями, якусь речовину та механізм. Вказані речі ні йому, ні дружині не належали;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , яка у судовому засіданні пояснила, що приблизно 6-7 років потому у вечірній час на мобільний телефон її чоловіка – ОСОБА_23 зателефонували працівники поліції та запропонували під`їхати до квартири АДРЕСА_4 , на що останній погодився..
На той момент зазначене житло належало її чоловіку, але так як вони мешкали за містом, тому здавали його в оренду. Приблизно за три місяці до тих подій вона розмістила об`яву щодо оренди квартири, на яку відгукнувся ОСОБА_5 . Вони зустрілися з обвинуваченим, останнього усе влаштувало, тому вона передала ключі від квартири та вони і уклали договір довготривалої оренди. На момент передачі квартири ОСОБА_5 у житлі були лише меблі, диван та шафа. 
Коли приїхали до квартири, працівники поліції повідомили, що планують провести в ній обшук. Під час вказаної слідчої дії приймав участь її чоловік, а вона в цей час знаходилася на сходовому майданчику біля житла і у квартиру не заходила. 
Скільки було поліцейських, чи був біля квартири ОСОБА_5 , чи відкриті були двері житла, вона не пам`ятає. 
До оренди ОСОБА_5 квартири, у ній проживали вона та чоловік. Вилучені у житлі речі ні їй, ні її чоловіку, не належали; 

- речовими доказами: 127 патронами, 3 гранатами РГД-5, 3 гранатами Ф-1, вилученими під час обшуку приміщення гаражу № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, 60-Б; 900 патронів, вилучені під час обшуку квартири АДРЕСА_4 . 

Крім того, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення також підтверджується і даними протоколу обшуку від 25.12.2017 року з додатком - відеозаписом, згідно яких, 25.12.2017 року з 15-05 год. до 15-20 год. слідчий ОСОБА_25 провів обшук автомобіля «Фольксваген» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено з-під заднього сидіння вказаного транспортного засобу газовідвідну трубку від автомата АК-47. 
Зазначені дані не є прямим доказом скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, так як вилучена трубка не є бойовим припасом, вибуховою речовиною або вибуховим пристроєм. Водночас, вилучений предмет безпосередньо є фрагментом вогнепальної зброї. 
На думку суду, виявлення фрагментів зброї у місцях, які перебувають під фактичним контролем ОСОБА_5 (гараж, квартира, автомобіль) є обставиною, що не має ознак випадковості, свідчить про системний характер користування обвинуваченим такими предметами та причетності його до незаконного обігу у т.ч. бойових припасів. 

Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що, для того щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, які стосуються події, котра є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.
З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (аналогічні правові позиції зазначені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17).
Цей стандарт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , на думку суду, було дотримано.
В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію («поза розумним сумнівом»), є належними, допустимими, достовірними та такими, що кожен окремо та у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. 

Під час судового розгляду були досліджені характеризуючи обвинуваченого ОСОБА_5 документи, а саме: копії паспортів громадянина України та для виїзду за кордон, відомості про судимість. 

Також, судом були досліджені такі документи:
- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №120170080050003386, відомості про яке внесені до ЄРДР 03.08.2017 року, з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення «У липні 2017 року до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся чоловік на ім`я ОСОБА_26 , який заявив про те, що 02 серпня 2017 року придбав у незнайомої жінки 100 патронів та в подальшому зберігав їх» та кваліфікацією за ч.1 ст.263 КК України;
- доручення начальника відділення СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 від 03.08.2017 року про розслідування кримінального провадження №120170080050003386 групі слідчих: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 ;
- повідомлення слідчого ОСОБА_28 від 03.08.2017 року про початок досудового розслідування кримінального провадження №120170080050003386;
- рапорт старшого оперуповноваженого ДКР НПУ ОСОБА_34 , що інформація від ОСОБА_35 знайшла своє підтвердження та ОСОБА_5 та ОСОБА_7 можуть бути причетні до незаконного обігу зброї;
- постанова начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 від 04.08.2017 року про доручення досудового розслідування у кримінальному провадженні №№120170080050003386 декільком слідчим: ОСОБА_28 (старший групи), ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , ОСОБА_36 , ОСОБА_33 ;
- постанова начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 від 13.12.2017 року про доручення досудового розслідування у кримінальному провадженні №№120170080050003386 декільком слідчим: ОСОБА_28 (старший групи), ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 ;
- доручення у порядку ст.40 КПК України на перевірку ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо причетності до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України;
- рапорт старшого оперуповноваженого ДКР НПУ ОСОБА_34 на виконання доручення слідчого4
- клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 від 14.12.2017 року про проведення обшуку автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_3 у кримінальному провадженні №120170080050003386;
- ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_37 від 14.12.2017 року про надання дозволу ОСОБА_9 на проведення обшуку в автомобілі «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_3 у кримінальному провадженні №120170080050003386;
- клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 від 14.12.2017 року про проведення обшуку гаража № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.60-Б у кримінальному провадженні №120170080050003386;
- ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_37 від 14.12.2017 року про надання дозволу ОСОБА_9 на проведення обшуку гаража № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.60-Б у кримінальному провадженні №120170080050003386;
- постанова начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 від 25.12.2017 року про доручення досудового розслідування у кримінальному провадженні №№120170080050003386 декільком слідчим: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 (старший групи);
- заяву ОСОБА_23 від 25.12.2017 року як власника квартири за адресою: АДРЕСА_2 про надання згоди на її обшук; 
- клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_38 від 26.12.2017 року про проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 у кримінальному провадженні №120170080050003386;
- ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_37 від 26.12.2017 року про надання дозволу ОСОБА_14 на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 у кримінальному провадженні №120170080050003386.

Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та допустимість отриманих в ході його проведення доказів.

Таким чином, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожен із доказів, наданих сторонами кримінального провадження із точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи належне забезпечення обвинуваченого права на захист, суд вважає за можливе ухвалення обвинувального вироку.

Такого висновку суд дійшов і після перевірки та аналізу тих версій, доводів та тверджень, які були висловлені в ході судового розгляду стороною захисту, більшість з яких, не підтвердилися.

Щодо версії сторони захисту про фальсифікацію доказів працівниками поліції (підкидання у гараж та за місцем мешкання ОСОБА_5 бойових припасів та гранат) у зв`язку з невдалим вимаганням поліцейськими грошових коштів у обвинуваченого 

За клопотанням сторони захисту на підтвердження вказаної версії судом були допитані свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , а також долучені та досліджені певні документи. 
Так, допитаний судом свідок ОСОБА_13  пояснив, що він знайомий з ОСОБА_5 , приблизно 15 років. 
У грудні 2017 року, якого точно числа, він вже не пам`ятає, але це була субота або неділя, у денний час, приблизно з 11 до 13 години, до його офісу, що розташований на площі Фестивальній у м. Запоріжжі, на автомобілі «Volkswagen Passat» приїхав обвинувачений. Він у цей день заздалегідь йому подзвонив та повідомив, що приїде на зустріч. 
Коли він вийшов на вулицю, ОСОБА_5 повідомив йому, що він приїхав з працівниками поліції, які скоїли розбійний напад на його брата ОСОБА_8 , і вимагають з нього грошові кошти. Обвинувачений зазначив, що поліцейські перебувають в його автомобілі і попрохав терміново передзвонити ОСОБА_8 та повідомити цю інформацію.
В той момент автомобіль ОСОБА_5 стояв, приблизно з 50-70 метрах, від місця їхньої зустрічі і він бачив, що хтось перебував у транспортному засобі останнього. 
Після того, як обвинувачений поїхав, він зателефонував ОСОБА_39 , який невдовзі під`їхав і він йому передав інформацію, зазначену обвинуваченим. 
У подальшому, він кудись відвозив ОСОБА_40 , але вже не пам`ятає це місце. 
Яку саме суму вимагали працівники поліції у ОСОБА_5 , він також не пам`ятає. 

Допитаний як свідок ОСОБА_7  пояснив у судовому засіданні, що ОСОБА_41 є його рідним братом. В 2017 році вони з обвинуваченим мешкали у м. Запоріжжі, але за різними адресами. 
У вечірній час 29.10.2017 року на нього було скоєно розбійний напад: четверо невідомих осіб у поліцейській формі затримали його за місцем мешкання у Комунарському районі м. Запоріжжя та вивезли до одного кар`єра у передмісті Запоріжжя. У подальшому, у нього вказані особи почали вимагати грошові кошти, зазначаючи про їх наявність, що він хотів придбати автомобіль, але не купив. Дійсно він підшукував новий автомобіль, навіть їздив до автосалону та брав новий автомобіль для тест-драйву. Але нападники не знали, що на той момент він вже придбав автомобіль, але він був оформлений на іншу людину. У подальшому, він дізнався, що в автосалоні «Volkswagen» інформацію про осіб, які мають намір придбавати новий автомобіль, передавали поліцейським. 
Спочатку було четверо працівників поліції, а у подальшому до них приєднався ще один. Відразу поліцейські перебували у масках, а потім їх зняли. Так як у ту ніч був повний місяць і відповідно світло, тому він добре розглянув обличчя нападників та запам`ятав їхні голоси. Усю ніч у нього вимагали гроші, при цьому застосовуючи фізичне насильство: його дуже побили, зламали 6 ребер, одне з яких пробило йому легені та у подальшому залишили помирати у кар`єрі. Проте, йому вдалося вибратися з кар`єру, дійти до якоїсь сторожки і попрохати подзвонити ОСОБА_42 , який невдовзі його забрав та відвіз до лікарні. Нападники також під час вимагання грошей спілкувалися і з ОСОБА_43 , який чув їхні голоси. 
У подальшому, він писав заяву про скоєний злочин, але ці події ніхто так і не розслідував. 
В один з вихідних грудня 2017 року, але якого точно числа не пам`ятає, вони з ОСОБА_43 домовилися зустрітися та разом поїхати. Однак, коли він йому подзвонив в умовлений час, брат слухавку не взяв. 
Через деякий час він знову зателефонував ОСОБА_42 , дзвінок прийняли, але останній йому не відповів. Він через слухавку почув, що ОСОБА_44 спілкується з якимись людьми, які йому погрожують. З розмови зрозумів, що спілкування відбувається у гаражі, який вони знімали неподалік вул. Сєдова у м. Запоріжжі. Він здогадався, що брат спеціально прийняв дзвінок, щоб він почув розмову. 
Після цього, приблизно у період з 10-00 до 11-00 год., він поїхав до орендованого ними гаражу і намагаючись, щоб його не побачили, почав зверху з дороги спостерігати за гаражем, який знаходився у рівень з дорогою та у першому ряду в гаражному кооперативі. 
Він побачив, що в гаражі ворота відчинені, біля нього перебував автомобіль «Нубіра» червоного кольору. Спочатку з гаражу вийшов чоловік, 175-180 см, вагою десь 90 кг, віком 38-40 років. Потім вийшов другий чоловік, як потім було встановлено ОСОБА_45 . Коли останній його побачив, то відразу пішов у гараж. Невідомий чоловік з кимось спілкувався по телефону, а потім його побачив та почав кликати. Він вирішив не контактувати з цими особами та пішов на зупинку громадського транспорту. 
В цей момент до нього зателефонував їхній з братом знайомий - ОСОБА_13 , який повідомив, що до нього приїжджав ОСОБА_44 , котрий і попрохав зателефонувати йому. Брат попрохав передати, що у нього вимагають 3000 доларів США ті самі працівники поліції, які й скоїли відносно нього розбійний напад. 
Після цього, приблизно об 11 год. 20 хв., він доїхав до ОСОБА_13 , з яким вони, десь 0 12-00 год., поїхали до СБУ та написали заяву про скоєння злочину працівниками поліції вже стосовно ОСОБА_46 . 
Через деякий час йому подзвонив ОСОБА_44 та зазначив, що необхідно зібрати 3000 доларів США. Він погоджувався, але зазначав, що необхідно час, щоб зібрати умовлену суму. Він спеціально відтягував час для того, щоб цим злочином займалися працівники СБУ, куди він написав заяву. 
ОСОБА_13 дзвонив до СБУ та уточнював, чи займаються заявою про вчинення злочину стосовно ОСОБА_46 . 
Приблизно через три години, йому зателефонував ОСОБА_44 і пояснив, якщо не буде грошей, він не знає, що з ним може статися. 
Після цього він знову з ОСОБА_13 поїхали до СБУ, де один із заступників начальника керівника запропонував надати гроші працівникам поліції. 
У подальшому, до нього ще раз подзвонив ОСОБА_44 , який перебував під певним контролем працівників поліції і повідомив, що у разі відсутності грошей, працівники поліції будуть у нього проводити обшуки і обіцяють знайти патрони, наркотики та інші заборонені законом предмети. Якщо будуть гроші – працівники поліції проведуть обшук, але нічого не знайдуть. 
ОСОБА_44 за період з 12 год. по 19-00 год. в той день йому дзвонив 4 рази. 
Приблизно о 17-00 год. він вдруге поїхав до орендованого ним з братом гаражу і побачив, що там відбувається обшук: перебувало до 15 осіб. Одного з чоловіка по голосу він впізнав – це був слідчий ОСОБА_9 .
Приблизно у період з 19-00 год. до 20-00 год., він поїхав до квартири, де проживав на той момент ОСОБА_44 . Коли він по сходах піднявся до поверху, де жив брат, то побачив, що біля квартири останнього перебував троє чоловік і ще троє чоловіків знаходяться безпосередньо у квартирі ОСОБА_46 . Після цього, він спустився на 1 поверх, піднявся ліфтом на 8 поверх та знову пішки спустився до квартири, де проживав брат. Звідти він побачив відриту квартиру, багато людей в ній, але серед них ОСОБА_46 не було. Спочатку він думав, що то був обшук, але потім зрозумів, що у квартирі ніяких офіційних слідчих дій не відбувається. Біля квартири він був 4-5 хв., тому зміг все роздивитися. 
У подальшому, він поїхав до ОСОБА_13 додому, де і переночував. 
Він впевнений, що ОСОБА_9 був одним із тих працівників поліції, які вчинили злочинні дії відносно нього 29.10.2027 року. Крім того, останньому з автосалону і повідомляли про те, що він цікавиться придбанням нового автомобіля. Хто ще саме з працівників поліції приймав участь у розбої на нього, він точно не знає, так як досудове розслідування не проводилося за його заявою. Точно знає, що був патрульний на ім`я ОСОБА_47 , який працював у Комунарському РВ і якого він зустрів, коли писав заяву про скоєний злочин. 
Також за клопотанням сторони захисту судом були досліджені:

1) на підтвердження доводів обвинуваченого ОСОБА_5 , що знайдені за місцем мешкання 900 патронів йому не належать і він їх навіть не торкався:
- висновок експерта-цитолога КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_48 №9 від 29.01.2018 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні чотирьохсот набоїв тільки в об`єкті №4 знайдені одиничні (дві) ядровмістимі епітеліальні клітини, кількість яких є недостатньою для подальшого ДНК-дослідження. 
- висновок експерта-цитолога КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_48 №10 від 29.01.2018 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні п`ятсот набоїв тільки в об`єктах № № 15,20,42 знайдені одиничні (по дві) ядровмістимі епітеліальні клітини, кількість яких є недостатньою для подальшого ДНК-дослідження;

2) на підтвердження показань свідка, брата обвинуваченого - ОСОБА_7 під час судового розгляду:
- світлини, на яких зафіксовані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 ; копії даних УЗД від 12.11.2017 року та 10.12.2017 року; копія виписки із медичної картки та довідки про лікування в умовах стаціонару з 31.10.2017 року по 12.11.2017 року на ім`я ОСОБА_7 ;

3) на підтвердження доводів свідка ОСОБА_7 , що працівники автомобільного салону «Фольсваген» передавали співробітникам поліції, у т.ч. слідчому ОСОБА_9 , інформацію про зацікавленість ОСОБА_5 у придбанні нового транспортного засобу: 
- копія форми реєстрації на тест-драйв автомобіля з автомобільного салону «Фольсваген» на ім`я ОСОБА_5 ; 

4) на підтвердження доводів сторони захисту щодо службового підроблення протоколу допиту свідка ОСОБА_35 працівниками СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, про незаконні дії слідчого ОСОБА_49 : 
- копії вироків Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2013 року та 07.11.2011 року стосовно ОСОБА_50 , ухвали апеляційного суду Запорізької області від 19.06.2013 року стосовно ОСОБА_50 ;
- копію ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.08.2019 року по справі №320/2146/19; копію ухвали Запорізького апеляційного суду від 09.10.2019 року по справі №320/2146/19; копії ухвал слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.10.2019 року по справі №937/6882/19; 
- копію ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.02.2019 року по справі № 320/1087/19;
- копію витягу з ЄРДР від 12.03.2019 року про внесення відомостей до ЄРДР (кримінальне провадження №62019080000000095) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України;
- копію ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19.07.2019 року по справі № 320/5310/19;
- копію витягу з ЄРДР від 26.07.2019 року про внесення відомостей до ЄРДР (кримінальне провадження № 62019080000000347) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України;
- копію ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.12.2019 року по справі № 937/9524/19;
- копію витягу з ЄРДР від 19.12.2019 року про внесення відомостей до ЄРДР (кримінальне провадження № 62019080000000588) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України;
- копію ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2020 року по справі № 937/49/20;
- копія повідомлення про прийняття та реєстрацію заяви від 15 березня 2019 року;
- висновок почеркознавчого дослідження №599/12/2020 від 15.12.2020 року, згідно якого: а) підписи від імені ОСОБА_35 , зображення яких містяться у технічній копії протоколу допиту свідка ОСОБА_51 від 13.12.2017, - у нижніх частинах аркушів 1-3 технічної копії даного протоколу та у рядку із зображенням рукописного запису « ОСОБА_52 » на аркуші 4 технічної копії вказаного протоколу, виконані не ОСОБА_53 , а іншою особою; б) рукописний запис «Протокол мною прочитан с моих слов записан верно ОСОБА_54 », зображення якого міститься на аркуші 4 технічної копії протоколу допиту свідка ОСОБА_51 від 13.12.2017, виконаний не ОСОБА_53 , а іншою особою;
- копію постанови слідчого ТУ ДБР у м. Мелітополі від 27.06.2019 року про закриття кримінального провадження №62019080000000095; 
- копію постанови слідчого ТУ ДБР у м. Мелітополі від 28.08.2019 року про закриття кримінального провадження № 62019080000000347; 
- копію протоколу допиту свідка ОСОБА_50 від 13.12.2017 року;
- копію довідки про звільнення ОСОБА_50 ;
- копію журналу реєстрації осіб, які приходили, викликалися або доставлялися до ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області впродовж 13.12.2017 року, згідно якого відсутній запис про відвідування вказаного правоохоронного органу ОСОБА_55 .

Під час судового розгляду було встановлено, що фактично підставою для надання дозволу на проведення обшуку в автомобілі «Volkswagen» та гаражу, орендованому обвинуваченим стали показання свідка ОСОБА_35 від 13.12.2017 року під час розслідування кримінального провадження №12017080050003386, який з його слів знає братів ОСОБА_56 та ОСОБА_8 . Останні розповідали йому, що торгують бойовими припасами та зброєю з зони АТО та пропонували і йому на цьому заробити. Крім того, ОСОБА_8 возив його до гаража № НОМЕР_2 у гаражному кооперативі «Дніпроспецсталь», де показував йому автомат та пістолет. Брати ОСОБА_57 пересуваються на автомобілі «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_3 синього кольору. 

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_58 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним актовим записом про смерть №3277 від 21.05.2018 року, тому допитати у суді останнього не надалося можливим.

До висновку почеркознавчого дослідження №599/12/2020 від 15.12.2020 року, суд відноситься критично та не приймає його до уваги, виходячи з такого. 
Згідно з ч.2 ст. 102 КПК України у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Враховуючи свою процесуальну форму, висновок почеркознавчого дослідження №599/12/2020 від 15.12.2020 року не є висновком експерта в розумінні статей 101, 102 КПК України. 
Крім того, згідно з п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 р. № 53/5 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 жовтня 1998 р. за № 705/3145 (у редакції наказу Мін`юсту від 26 грудня 2012 р. № 1950/5), для проведення почеркознавчих досліджень рукописних текстів і підписів надаються оригінали документів. 
Таким чином, почеркознавчі дослідження за копіями (технічними зображеннями) документів на сьогодні в Україні не проводяться. 
Експерти у виключних випадках (за неможливості надання в їх розпорядження оригіналів) можуть вирішувати почеркознавчі завдання в окремих експертних ситуаціях, використовуючи професійні знання та уміння. У таких випадках необхідний комплексний підхід до дослідження, який поєднує застосування спеціальних знань як у галузі почеркознавчої експертизи, так і у сфері Судово-технічної експертизи документів, оскільки при почеркознавчому дослідженні електрофотографічного зображення запису експерт повинен вміти розмежувати почеркові ознаки об`єкта-оригінала та ознаки, зумовлені способом нанесення зображення.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що наданий стороною захисту висновок експерта є неповним, і таким, що проведений з порушенням вимог чинного законодавства, а тому визнає його як недопустимий доказ. 

Також, судом встановлено, що за заявами ОСОБА_5 були внесені відомості до ЄРДР за можливими фактами: за ст. 366 КК України - службового підроблення слідчим ОСОБА_59 документів, які стали підставою для надання дозволу на обшуку автомобіля та гаража обвинуваченого (кримінальні провадження №№62019080000000095, 62019080000000347); за ст.365 КК України – перевищення влади та службовим становищем слідчим ОСОБА_59 щодо проведення обшуків у гаражі та за місцем проживання ОСОБА_5 (кримінальне провадження № 62019080000000588).
Водночас, в жодному із вказаних кримінальних проваджень ОСОБА_60 не було повідомлено про підозру та фактично не встановлені факти перевищення влади останнім, а також підроблення процесуальних документів, що стосуються цього кримінального провадження.

Крім того, на думку суду, відсутність на 900 бойових припасах, вилучених з квартири ОСОБА_5 , ядровмістимих епітеліальних клітин, кількість яких було достатньою для подальшого ДНК-дослідження, не є підставою для висновку, що обвинувачений їх не зберігав. 

Наявність форми реєстрації на тест-драйв автомобіля з автомобільного салону «Фольсваген» на ім`я ОСОБА_5 жодним чином не свідчить про те, що працівники вказаного автосалону повідомляли поліцейських про бажання обвинуваченого придбати новий автомобіль.

Суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_7 та не приймає їх до уваги.
З аналізу показань зазначених свідків вбачається, що вони не узгоджуються між собою.
Так, ОСОБА_7 вказує, що в день затримання його брата він двічі зі свідком ОСОБА_13 їздили до СБУ, а також останній ще й дзвонив у зазначений правоохоронний орган з метою встановлення результатів розгляду заяви про вимагання грошових коштів з ОСОБА_5 . 
Натомість сам ОСОБА_13 під час своїх показань зазначив, що він не пам`ятає, куди саме возив ОСОБА_7 у той день і не зазначив, що він фактично намагався контролювати процес розгляду заяви працівниками СБУ про вимагання грошових коштів з ОСОБА_46 . 

Також, різняться показання ОСОБА_5 та його рідного брата – свідка ОСОБА_7 . 
Так, обвинувачений зазначив, що в той день, коли проводили обшуки, його брат лежав на стаціонарному лікуванні у зв`язку з спричиненими працівниками останньому тілесними ушкодженнями під час розбійного нападу. З показань ОСОБА_7 вбачається, що весь день, коли відбувалися обшуку він знаходився у свідка ОСОБА_13 в офісі, двічі їздив до СБУ, двічі їздив до приміщення гаража, який орендував обвинувачений, на квартиру останнього та у подальшому переночував у ОСОБА_13 . 

Так як ОСОБА_13 є товаришем обвинуваченого останні 15 років, а ОСОБА_7 – рідним братом ОСОБА_5 , тому, на думку суду, надані вказаними свідками показання – це намагання підтвердити версію обвинуваченого та надати можливість останньому уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. 

Крім того, показання свідка ОСОБА_7 в частині скоєння відносно нього розбійного нападу невідомими особами, серед яких був слідчий ОСОБА_9 не підтверджується жодним доказом. Сторона захисту не надала навіть Витяг з ЄРДР про внесення відомостей до ЄРДР за цим фактом.
Дійсно, стороною захисту надано фотознімки тілесних ушкоджень свідка ОСОБА_7 та медичної документації на ім`я останнього, з яких вбачається факт отримання травми ОСОБА_7 . Водночас, жодних доказів, що зазначені події певним чином стосуються і фактів виявлення та вилучення за місцем проживання ОСОБА_5 та в гаражі, орендованому останнім бойових припасів та гранат, суду не надано. 

Клопотання захисника та обвинуваченого щодо недопустимості доказів

1. Щодо визнання недопустимими доказами, отриманні під час проведення обшуку в автомобілі «Фольскваген» та в гаражі № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь» у м. Запоріжжі

а) враховуючи, що станом на час проведення цих обшуків ОСОБА_5 перебував у статусі свідка і міг користуватися правовою допомогою, слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, який проводив обшук, не дозволив останньому користуватися послугами адвоката.

Це твердження сторони захисту повністю спростовується відеозаписом, долученим до протоколу обшуку гаража, з якого вбачається, що на питання слідчого ОСОБА_38 перед початком проведення слідчої дії, у ОСОБА_5 , чи буде останній залучати у проведенні обшуку адвоката, обвинувачений відповів, що таке бажання відсутнє (час відеозапису: 0:07:26, диск – початок обшуку, файл IMG_5311).
Крім того, КПК України не містить положення про обов`язкову участь захисника під час обшуку, у тому числі у кримінальному провадженні, у якому участь захисника є обов`язковою за вимогами статей 49, 52 КПК України. Тобто навіть обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні за вказаними нормами не передбачає обов`язкової участі цього захисника в усіх без винятку слідчих діях. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 476/579/18;

б) обшук проводився із застосування відеозапису, однак у протоколі обшуку не вказано: на яку камеру проводився відеозапис зазначеної слідчої дії; на який електронний носій було проведено зазначений відеозапис, та його розмір; який саме електронний носій долучено до протоколу обшуку. Крім цього, працівники поліції, самостійно проводили відеозапис на свої мобільні телефони; відеозапис зазначеної слідчої дії неодноразово припинявся, що є недопустимим та незаконним. Після проведення слідчої дії відеозапис не було продемонстровано учасникам.

Такі доводи захисника не є слушними. У протоколі обшуку гаражу від 25.12.2017 року вказано, що слідча дія фіксувалася за допомогою відеокамери. 
Відсутність у протоколі обшуку точних технічних характеристик відеокамери, на яку фіксувалася слідча дія; ідентифікаційних ознак та технічних характеристик електронного носія, який містить відеозапис вказаної слідчої дії як і незазначення прізвища працівника, котрий проводив фіксацію (тримав камеру), не ставить під сумнів допустимість даних цього протоколу, оскільки сторона захисту не заперечувала того, що відеозапис здійснено саме під час обшуку і за місцем його проведення, яке вказано у протоколі. 
Незазначення в протоколі обшуку технічних характеристики засобу фіксації та технічного носія не спростовують самого факту застосування такого технічного засобу та змісту зафіксованої за допомогою цього технічного засобу інформації.
Крім того, вказаний протокол був підписаний без зауважень обвинуваченим ОСОБА_5 та іншими учасниками слідчої дії, відсутні були зауваження щодо невідповідності фіксації дійсному перебігу обшуку. 
Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом у своїх рішеннях: постановах ККС ВС від 06.12.2023 (справа № 729/700/21, провадження № 51-3776 км 23), від 02.03.2021 (справа № 194/196/18, провадження № 51-5963км20), від 14.12.2022 (справа № 130/1596/18, провадження № 51-2150км22).
Щодо факту не демонстрування відеозапису проведеного обшуку понятим, суд звертає увагу, що вказана дія не передбачена КПК України. Останні були ознайомлені зі змістом протоколу, поставили у ньому свої підписи та не висловили жодних зауважень з приводу невідповідності дій зазначених у протоколі обшуку. 

в) під час обшуку відеозапис цієї слідчої дії неодноразово переривався та взагалі зупинявся з незрозумілих причин. З відеозапису не вбачається, що саме вилучається під час проведення цієї слідчої дії.

Із відеозапису обшуку, проведеному в гаражному приміщенні, яким користувався ОСОБА_5 , вбачається, що після виявлення та вилучення гранати, бойових припасів та інших предметів, вони були пред`явлені понятим і присутнім під час обшуку учасникам. У подальшому, слідчий зробив перерву для того, щоб помістити вилучене до спеціальних пакетів та опечатати. Саме в такому вигляді вони надійшли на експертизи, що підтверджується даними висновків експерта. 
Вказані обставини не вплинули на дотримання прав та свобод обвинуваченого під час проведення зазначеної слідчої дії та не є підставою для визнання отриманих під час обшуку доказів недопустимими. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ККС ВС від 07.09.2021 (справа № 750/13769/19, провадження № 51-404км21);
Дійсно, з відеозапису не вбачається, що вилучено з приміщення гаражу, де проходив обшук. Водночас, вилучені бойові припаси, гранати та інші предмети зазначені безпосередньо у протоколі слідчої дії. Обвинувачений без зауважень підписав протокол обшуку та не висловлював свої заперечення щодо невідповідності кількості предметів, вилучених під час обшуку з тим переліком предметів, які зазначені у протоколі. 
Також не встановлено як перерва у відеозапису позначилася на достовірності результатів цього обшуку. 
Тому, до таких доводів захисника суд відноситься критично.

г) поняті, які прибули до місця обшуку на автомобілі разом із поліцейськими, не могли відповідно до вимог ч.7 ст.223 КПК України приймати участь під час проведення обшуку. Ці поняті були заінтересованими у результатах проведення обшуку. Один з понятих під час свого допиту у судовому засіданні - ОСОБА_17 підтвердив той факт, що він раніше знав співробітників поліції, які проводили обшуку у гаражі ОСОБА_5 .

Понятими під час обшуку гаражного приміщення були ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Останній на момент проведення слідчої дії працював охоронцем у гаражному кооперативі, на території якого і був розташований гараж, яким користувався ОСОБА_5 . 
ОСОБА_17 раніше працював в міліції та у період з 2000 по 2004 рік перебував на посаді чергового в Комунарському відділі м. Запоріжжя, де ОСОБА_59 працював слідчим. Звільнився з ОВС ОСОБА_17 в 2004 році. 

КПК України забороняє залучати в якості понятих співробітників правоохоронних органів, пов`язуючи це з можливою їх заінтересованістю у конкретному кримінальному провадженні. 
На думку суду наявність вимоги про незаінтересованість понятого у справі свідчить про те, що законодавець із самого початку розглядає понятого не тільки як виконувача виключно посвідчувальної функції, але й як суб`єкта пізнавальної діяльності, оскільки його заінтересованість може призвести до необ`єктивного результату проведення слідчих дій. 
Під «незаінтересованістю» понятого слід розуміти відсутність його власного процесуального інтересу в кримінальному провадженні. 
У даному кримінальному провадженні дійсно один з понятих – ОСОБА_17 раніше (тринадцять років до моменту проведення обшуку) працював в органах внутрішніх справ.
Проте, під час судового розгляду жодної заінтересованості ОСОБА_17 у результатах обшуку в гаражі обвинуваченого, встановлено не було. Навіть наявність знайомства ОСОБА_61 та ОСОБА_17 , на думку суду, не є тією підставою, щоб визнавати останнього як заінтересовану особу. 
Сторона захисту, зазначаючи про заінтересованість вказаного понятого аналізувала лише факт колишньої роботи ОСОБА_17 , а не зацікавленості у кримінальному провадженні.
Аналогічна правова позиція висловлена ККС ВС у постанові від 01.12.2021 (справа № 501/740/18, провадження № 51-3586км21).

ОСОБА_18 взагалі вперше приймав участь у проведенні слідчих дій, до обшуку ОСОБА_5 та інших учасників слідчої дії не знав. Тому, заінтересованість його як понятого в даному кримінальному провадженні також під час судового розгляду не встановлена. 

д) поняті під час обшуку неодноразово покидали місце проведення обшуку, залишаючи працівників поліції наодинці.

До таких доводів сторони захисту суд також відноситься критично. Дійсно, свідок ОСОБА_18 пояснив, що він періодично ходив до себе в охоронне приміщення, щоб грітися, так як був легко одягнутий та замерз. Водночас, під час виявлення та вилучення бойових припасів та гранат обидва понятих знаходилися в гаражі. Саме їх працівники поліції просили звернути увагу, що і де виявлено та вилучено. 
В даному випадку вважаю, що тимчасова відсутність одного понятого не є істотним порушенням і не може бути самостійною підставою для визнання фактичних даних складеного протоколу обшуку недопустимими. Крім того, в цей момент на місці проведення обшуку залишався ОСОБА_5 та інший понятий.
Аналогічна правова позиція зазначена у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 22.05.2024 у справі № 337/4505/20 (провадження № 51-885км24).

е) працівники поліції, які у подальшому приймали участь у проведенні обшуку у гаражі, яким користувався ОСОБА_5 , до початку вказаної слідчої дії заходили до приміщення зазначеного гаража та без згоди підозрюваного провели первісний обшук, після чого почали виконувати ухвалу суду.

Вказане твердження сторони захисту не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Навпаки, з показань свідка ОСОБА_18 вбачається, що після запрошення його як понятого, вони разом із працівником поліції підійшли до гаража, який був закритий. Після того, як розпочалася слідча дія саме обвинувачений відкрив ключем ворота гаражного приміщення, куди і зайшли усі учасники слідчої дії. 
Зазначений факт підтверджується і відеозаписом, долученим до протоколу обшуку. 

З протоколу обшуку гаражного приміщення та відеозапису до нього вбачається, що слідчу дію проводить слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 , який на початку обшуку вказує, хто саме буде його проводити та, хто в ній приймає участь (диск – «початок обшуку», файл IMG_5311). 
Під час обшуку (час відеозапису: 0:23:12 – 0:28:05, диск – «продовження обшуку», файл IMG_5312) вбачається, що частину боєприпасів та 6 гранат з запалами до них були виявлені саме слідчим ОСОБА_62 в оглядовій ямі у схованці, до доступу якої були певні перешкоди. 
Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що у гаражі знаходяться декілька бойових патронів від пістолета Макарова та рослина невідомого походження, схожа на марихуану (час відеозапису: 0:08:58, диск – початок обшуку, файл IMG_5311). 
За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для висновку щодо фальсифікацій доказів з боку працівників поліції до початку проведення обшуку в гаражі, яким користувався ОСОБА_5 

ж) в окремі періоди проведення обшуку в гаражі обвинувачений він не був присутнім, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.12.2017 року.

Згідно протоколу обшуку ця слідча дія проводилася у період з 15 год. 30 хв. до 19 год. 50 хв. 25.12.2017 року.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.12.2017 року, ОСОБА_5 таких огляд проходив в Обласному клінічному наркологічному диспансері ЗОР 25.12.2017 року о 18 год. 15 хв. 
В даному випадку вважаю, що це є певна формальна неточність у зазначенні часу проведення обшуку, яка не може призвести самі по собі до визнання доказу з цих підстав недопустимим.

2. Щодо визнання недопустимими доказами, отриманні під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_4 

На думку сторони захисту вказані дані необхідно визнати недопустимими враховуючи таке:

а) незаконність проведення обшуку, так як вказана слідча дія була проведена без ухвали слідчого судді. В даному випадку майно, що знаходилося у квартирі за місцем проживання ОСОБА_5 та життя людей не треба було врятовувати, а підозрюваний не приховувався в даному житлі, а знаходився вже з працівниками поліції, тому правових підстав без ухвали слідчого судді для проведення обшуку не було.

Такі доводи сторони захисту суд не приймає до уваги, так як відповідно ч.1 ст.234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Крім того, ст. 233 КПК встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.
Винятком з цього правила є невідкладні випадки, пов`язані з врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому разі прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
Під «невідкладними випадками» необхідно розуміти лише такі зазначені в цій нормі виключні обставини, які існували на момент проникнення до житла чи іншого володіння особи та через терміновість унеможливлювали отримання в порядку, передбаченому КПК, відповідного дозволу слідчого судді.
В цьому кримінальному провадженні працівники поліції після обшуку у гаражному приміщенні, яке використовувалося обвинуваченим і де були виявлені та вилучені патрони та гранати, прибули за місцем проживання ОСОБА_5 , який орендував квартиру у подружжя ОСОБА_19 , з метою проведення невідкладного обшуку, тобто до постановлення ухвали слідчого судді.
Перебуваючи на місці, працівники поліції отримали заяву від власника домоволодіння ОСОБА_23 , за якою останній добровільно надав згоду на проведення слідчих дій у його житлі.
За результатом проведення обшуку 25.12.2017 року працівники поліції вилучили 900 патронів, які виявилися бойовими припасами.
Надалі слідчий наступного дня – 26.12.20217 року звернувся до слідчого судді із клопотанням про отримання дозволу на проведення обшуку постфактум, з метою легалізації його результатів, яке було задоволено ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2017 року. 
Таким чином, рішення слідчого про проведення невідкладного обшуку квартири, де проживав ОСОБА_5 було предметом оцінки слідчого судді в порядку судового контролю, який встановив наявність достатніх підстав для проведення невідкладного обшуку.

Враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме: виявлення великої кількості патронів та гранат в гаражному приміщенні, у слідчого були усі підстави вважати, що за місцем мешкання ОСОБА_5 також маються заборонені предмети (патрони та гранати). Обшук у гаражі закінчився о 19 год. 50 хв., тому терміново отримати дозвіл слідчого судді було неможливим. 
Наслідками зволікання із проведенням обшуку у житлі обвинуваченого могло стати знищення речових доказів по даному кримінальному провадженню. Тобто фактично метою проведення невідкладеного обшуку стало збереження майна. Тому, на думку суду, відсутні підстави ставити під сумнів законність проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді.
Суд вважає, що за обставин цієї справи, на момент проведення обшуку домоволодіння існували такі обставини, які унеможливлювали отримання слідчим попередньо в порядку, передбаченому КПК, відповідного дозволу слідчого судді до проведення слідчої дії.
Отже, проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді, не свідчить про його незаконність, оскільки надалі такий дозвіл було отримано в порядку ч. 3 ст. 233 КПК. У цій справі немає сумніву щодо наявності підстав для проведення невідкладного обшуку, як про це зазначає захисник.
Крім того, власник квартири ( ОСОБА_23 ) ні під час проведення обшуку, чи його завершення, ні під час судового розгляду не скаржився на порушення його права недоторканості житла.

б) обшук проводився із застосування відеозапису, однак у протоколі обшуку не вказано: на яку камеру проводився відеозапис зазначеної слідчої дії; на який електронний носій було проведено зазначений відеозапис, та його розмір; який саме електронний носій долучено до протоколу обшуку. Крім цього, працівники поліції, самостійно проводили відеозапис на свої мобільні телефони; відеозапис зазначеної слідчої дії неодноразово припинявся, що є недопустимим та незаконним. Після проведення слідчої дії відеозапис не було продемонстровано учасникам.

Оцінка аналогічних доводів сторони захисту судом надавалась стосовно обшуку, проведеного у гаражному приміщення вище по тесту цього рішення. 

в) до протоколу обшуку долучений не оригінал технічного носія інформації, на який було здійснено відеозапис слідчої дії, а його копія і слідчим не надано доказів, що копіювання відбулося із залученням спеціаліста.

Як убачається з матеріалів провадження, обшук проводився із фіксуванням ходу цієї слідчої дії за допомогою відеокамери, що також відображено у протоколі.
До протоколу долучено диск із відповідним відеозаписом, який приєднано до матеріалів справи. Сторона захисту у своїх доводах не оспорює відповідності зафіксованих на відеозаписі даних тим, які відбувалися під час слідчої дії, і не вказує про будь-яке втручання чи монтування відеозапису. Проте зазначає, що цей запис не є оригіналом.
Ці твердження, на переконання суду є необґрунтованими й суперечать практиці Верховного Суду, зокрема в постанові від 26 травня 2021 року (справа № 761/12614/20), де зазначено таке.
Відповідно до ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації. У ч. 3 ст. 99 КПК законодавець вказує, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення як документу.
З огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»: електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (ч. 3 ст. 5); допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8).
Відповідно до ст. 7 цього Закону у разі зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення, тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення.
Ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.
Отже, дослідження диска, на який перенесено дані з іншого накопичувача, за умови того, що сторона захисту не посилається на монтаж та невідповідність відтвореного запису ходу проведення обшуку, не свідчить про порушення порядку дослідження доказів, зокрема тих, що зафіксовані на електронному носії інформації.
Наведене узгоджується із позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою у постанові від 29 березня 2021 року у справі №554/5090/16-к.
На цих підставах суд відхиляє доводи захисника про недопустимість протоколу обшуку.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.04.2023 року у справі № 683/1200/18 (провадження № 51-2911км22).

г) у протоколі обшуку не зазначені усі учасники, які були присутніми під час вказаної слідчої дії.

На думку суду такі доводи сторони захисту є хибними, так як не може бути підставою для визнання даних протоколу обшуку недопустимими доказом те, що кількість учасників, зафіксована на відеозаписі обшуку є більшою, ніж зафіксовано в протоколі обшуку. 
Як слідує з наявного в матеріалах провадження протоколу обшуку від 25.12.2017 року, обшук було проведено з дотриманням вимог ст. 236 КПК України за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , понятих, власника квартири ОСОБА_23 та інших учасників кримінального провадження (слідчі СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 , ОСОБА_9 ), що цілком узгоджується з положеннями вказаної норми статті.
Присутність же більшої кількості осіб, а ніж вказано в протоколі, автоматично не впливає на достовірність, належність та допустимість проведення цієї слідчої дії і законність вилучення під час обшуку речей. 
До того ж, відповідно до положень ч. 1 ст. 236 КПК України вказаною нормою передбачено коло осіб, які запрошуються для участі в проведені обшуку (учасники) та особи яких запрошують чи забезпечують для присутності. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 25.04.2023 року у справі № 753/130/19 (провадження № 51-942км23).

д) слідчим безпідставно до обшуку було залучено оперативного співробітника кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_63 , який фактично і провів обшук за місцем проживання ОСОБА_5 . 

Суд не погоджується з такими твердженнями сторони захисту, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що протокол обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_5 складено слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_62 , який перебував у слідчій групі, яка здійснювала досудове розслідування даного кримінального провадження, а оперуповноважений ОСОБА_64 був учасником вказаної слідчої дії. 
Дослідивши відеозаписи проведення цього обшуку суд дійшов висновку про те, що фактично слідчу дію проводив саме слідчим ОСОБА_62 і під його керівництвом, а оперативний співробітник виконував вказівки слідчого.
Участь оперативного співробітника під час проведення слідчим слідчої дії та виконання таким співробітником доручень слідчого не вказує на те, що ця дія проведена неуповноваженою особою, оскільки організація проведення слідчої дії, залучення її учасників, які необхідні слідчому для проведення такої дії і які, зокрема, допомагають слідчому провести слідчу дію, покладається на розсуд останнього, в межах його компетенції з урахуванням складності і обсягу слідчої дії.

е) слідчим не було надано оцінки факту того, що під час обшуку вилучалися набої калібру 5,45 мм, а на експертизу були надані набої калібру 7,62 мм.

Суд звертає увагу, що слідчий, який проводив обшук та складав протокол, не є спеціалістом в області балістики. Зазначений спеціаліст не був присутнім під час проведення слідчої дії, тому слідчий зазначив про калібр набоїв, враховуючи свої знання. Кількість набоїв, яка надійшла на експертизу відповідає її кількості вилучених під час обшуку. Інших суттєвих відмінностей у патронах, вилучених під час обшуку та тих, що були надані експерту, під час судового розгляду, не встановлена. 
В даному випадку вважаю, що це є певна формальна неточність у зазначенні калібру бойових припасів, що були вилучені з квартири, орендованої ОСОБА_5 , яка не може призвести самі по собі до визнання доказу з цих підстав недопустимим.

ж) з показань свідка ОСОБА_23 вбачається, що слідчі фактично змусили остатнього написати дозвіл на проведення експертизи.

Оскільки закон не визначає спеціальних засобів доказування добровільності згоди на проникнення до житла або іншого володіння особи, то наявність чи відсутність згоди, а також її добровільність чи вимушеність мають бути встановлені виходячи із сукупності обставин, за яких відбувалося проникнення до житла чи іншого володіння особи, і ці обставини можуть доводитись або спростовуватися сторонами за допомогою будь-яких засобів доказування.
З вказаними доводами сторони захисту суд не погоджується, враховуючи, що свідок ОСОБА_23 під час судового розгляду зазначив, що добровільно надавав згоду на проведення обшуку у квартирі останнього. Доказів примусу свідка надати відповідний дозвіл, судом не встановлено. 

з) виявлення під час проведення обшуків у гаражному приміщенні та у квартирі, орендованій ОСОБА_5 бойових припасів – це провокація злочину з боку працівників поліції, які їх підкинули.

З досліджених матеріалів кримінального провадження не вбачаються ознаки, притаманні провокації злочину правоохоронними органами, а саме спонукання ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
В даному кримінальному провадженні обвинувачений своєї вини не визнав та зазначив, що вилучені заборонені законом речі йому підкинули працівники поліції.
Суд звертає увагу, що заперечення обвинуваченим вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги на те, що його спровокували вчинити цей злочин, вважається непослідовним і не підпадає під категорію «справ про провокацію злочину». Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення ним інкримінованих йому дій, але стверджує, що їх скоєння було наслідком незаконного підбурювання з боку працівників органів правопорядку. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 28 березня 2024 року по справі №397/430/20.

Крім того, жодні доказі, досліджені у судовому засіданні, не свідчать, що вилучені боєприпаси були залишені саме працівниками поліції у гаражі та у квартирі, якими користувався ОСОБА_5 . 

3. Щодо відсутності повноважень у слідчого ОСОБА_9 звертатися до слідчого судді із клопотанням про дозвіл на проведення обшуку у гаражі, що використовувався ОСОБА_5 . 

Вказана слідча дія, на думку сторони захисту, була проведена із грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства України, у зв`язку з чим її результати не можуть бути використані як докази відповідно до діючого законодавства. 
Так, зазначений обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2017 року (провадження №334/8400/17). Клопотання про проведення обшуку 14.12.2017 року до суду було подано слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 . 
Вивчення у судовому засіданні матеріалів, які надані прокурором щодо руху кримінального провадження, а саме: постанов про доручення досудового розслідування від 04.08.2017 року, 13.12.2017 року та 25.12.2017 року, які приймалися керівником органу досудового розслідування, сторона захисту впевнена, що слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №12017080050003386, відомості про яке внесені до ЄРДР від 03.08.2017 року, не мав процесуального права на звернення до суду із клопотанням про проведення обшуку в гаражі у гаражі № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.60-Б.
Так, у постановах начальника слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_27 , про доручення досудового розслідування у кримінальному провадженні кільком слідчим від 04.08.2017 року та 13.12.2017 року слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 не включено до групи слідчих під час проведення досудового провадження по вказаному кримінальному провадженню.
За таких обставин сторона захисту вважає, що слідчий ОСОБА_9 14.12.2017 року не мав належних повноважень щодо звернення із клопотанням про проведення обшуку, тому докази, отримані під час проведення вказаного обшуку є недопустимими.

Суд вважає, що зазначені твердження сторони захисту є необґрунтованими та безпідставними, враховуючи таке. 
В ухвалі Запорізького апеляційного суду від 26.10.2023 року, якою було скасовано вирок Комунарського районного суду від 12.09.2022 року по цьому кримінальному провадженні колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ зазначила, що судом першої інстанції не було з`ясовано, чи був старший слідчий ОСОБА_9 станом на 14.12.2017 року належним суб`єктом здійснення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні та чи був він вправі звертатися 14.12.0217 року до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку. 

Суд, з метою з`ясування зазначеного питання дослідив матеріали кримінального провадження №12017080050003386, з яких встановив: 
- 03.08.2017 року о 19 год. 32 хв. 17 сек. по вказаному кримінальному провадженню були внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (т.2 а.с.1);
- 03.08.2017 року начальник відділення слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 своїм дорученням доручив проводити досудове розслідування кримінального провадження №12017080050003386 слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 та ОСОБА_33 (т.2 а.с.2); 
- 04.08.2017 року начальник слідчого відділення СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 своїм дорученням доручив проводити досудове розслідування кримінального провадження №12017080050003386 слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_66 , ОСОБА_68 та ОСОБА_33 (т.2 а.с.10); 
- 13.12.2017 року начальник слідчого відділення СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 своєю постановою доручив проводити досудове розслідування кримінального провадження №12017080050003386 слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 та ОСОБА_33 (т.2 а.с.9); 
- 13.12.2017 року начальник слідчого відділення СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 постановою призначив групу слідчих СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженню №12017080050003386, а саме: ОСОБА_28 (старший групи), ОСОБА_29 , ОСОБА_9 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_69 , ОСОБА_33 (т.3 а.с.102); 
- 14.12.2017 року у кримінальному провадженні №12017080050003386 т.в.о. заступника начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про проведення обшуку у у гаражі № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.60-Б (т.1 а.с. 127-128). Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2017 року клопотання ОСОБА_9 було задоволено і надано дозвіл на проведення обшуку у вказаному приміщенні (т.1 а.с.129); 
- 25.12.2017 року начальник слідчого відділення СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 постановою призначив групу слідчих СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженню №12017080050003386, а саме: ОСОБА_15 , ОСОБА_28 (старший групи), ОСОБА_29 , ОСОБА_70 , ОСОБА_31 , ОСОБА_69 (т.3 а.с.101). 

Також, судом було досліджено витяг з ЄРДР у кримінальному провадженню №12017080050003386 щодо його руху, наданого прокурором у судовому засіданні, згідно якого встановлено, що:
- у рядку 5 у графі «Тип дії» зазначено «Призначення слідчого», у графі «Користувач» - ОСОБА_27 , у графі «Дата та час дії» - «04.08.2017 року 10:04», у графі – «Примітка» - «Попередній слідчий: ОСОБА_28 , ОСОБА_71 , ОСОБА_31 , ОСОБА_29 , ОСОБА_72 »;
- у рядку 7 у графі «Тип дії» зазначено «Призначення слідчого», у графі «Користувач» - ОСОБА_27 », у графі «Дата та час дії» - «13.12.2017 року 10:54», у графі – «Примітка» - «Попередній слідчий: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_69 , ОСОБА_71 »;
- у рядку 10 у графі «Тип дії» зазначено «Призначення слідчого», у графі «Користувач» - ОСОБА_27 », у графі «Дата та час дії» - «25.12.2017 року 10:54», у графі – «Примітка» - «Попередній слідчий: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_9 , ОСОБА_30 , ОСОБА_73 , ОСОБА_71 ».

Ухвалою суду від 26.02.2024 року з Офісу Генерального прокурора, так як він є володільцем інформації, що обробляється в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, було витребувано інформацію щодо: витягу з ЄРДР про рух кримінального провадження №12017080050003386, з якого буде вбачатися дії керівника слідчого підрозділу про призначення слідчих, яким доручено здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні; інформацію щодо значення запису у Витязі з ЄРДР «Попередній слідчий» у графі «Примітка» (тобто чи вносяться у цю графу прізвище та ініціали слідчих: 1) яким доручено здійснювати досудове розслідування до поточного запису чи 2) яким доручено здійснювати досудове розслідування поточним записом). 
Згідно наданої відповіді з Офісу Генерального прокурора у графі «Примітка» вкладки «Рух провадження» в ЄРДР у записі «Попередній слідчий» зазначаються слідчі, яким було доручено проведення досудового розслідування до поточного запису, а у відповідних підвкладках, скриншоти яких долучені, у графі «Тип дії» - «Призначення слідчого» зазначаються слідчі, яким доручено подальше проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні. 
З підвкладки з витягу кримінального провадження №12017080050003386, відомості про яке внесені до ЄРДР від 03.08.2017 року, у графі «Тип дії» - «Призначення слідчого» вбачається, що користувач « ОСОБА_27 » 13.12.2017 року о 10 год. 54 хв. вніс інформацію про призначення слідчих по даному кримінальному провадженню, а саме: ОСОБА_28 (старший групи), ОСОБА_29 , ОСОБА_9 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_69 , ОСОБА_71 (т.3 а.с. 200-209). 

Таким чином, дані щодо призначення 13.12.2017 року начальником слідчого відділення Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 групи слідчих по кримінальному провадженню №12017080050003386, у складі якої перебував слідчий ОСОБА_9 , підтверджується відповідними відомостями з ЄРДР по вказаному кримінальному провадженню та з постанови про призначення групи слідчих від 13.12.2017 року.
Посилання сторони захисту щодо суперечностей у спеціальному званні начальника слідчого відділення Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 у різних процесуальних документах від 13.12.2017 року («капітан поліції» у постанові про доручення досудового розслідування та «майор поліції» у постанові про призначення групи слідчих), суд не приймає до уваги, так як в даному випадку важливими відомостями є щодо слідчих, які мали повноваження здійснювати досудове розслідування кримінального провадження №12017080050003386, а не спеціальне звання особи, яка підписала зазначені процесуальні документи. 

5. Щодо визнання усіх доказів недопустимими, враховуючи, що слідчим після виявлення нібито кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (після обшуків у гаражі та квартирі, якими користувався ОСОБА_5 ), вказані відомості не були внесені до ЄРДР.

В даному випадку суд погоджується із стороною захисту щодо певних порушень з боку слідчого в частині реєстрації факту виявлення кримінального правопорушення, а саме: незаконного зберігання  ОСОБА_5 бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу у приміщенні орендованих останнім гаражного приміщення та квартири. 
Відповідно до п.9 розділу 2 «Облік кримінальних правопорушень» Глави ІІ «Порядок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру» Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України №139 від 06.04.2016 року (яке діяло станом на 25.12.2017 року) на виявлене під час досудового розслідування кримінальне правопорушення в рамках одного кримінального провадження слідчий за Довідником 1 «Перелік інших джерел, з яких виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» (додаток 7) вносить до Реєстру інформацію про джерело, з якого виявлено кримінальне правопорушення, та відомості про кримінальне правопорушення. Кримінальному провадженню за цим правопорушенням присвоюється новий номер.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 03.08.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №12017080050003386 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Аналіз короткого змісту фабули у Витязі з ЄРДР свідчить, що внесені відомості безпосередньо не стосувалися факту незаконного зберігання  ОСОБА_5 бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу у приміщенні орендованих останнім гаражного приміщення та квартири. 
Тобто, слідчий після проведення обшуків в рамках кримінального провадження №12017080050003386 мав би внести до ЄРДР інформацію про джерело, з якого виявлено кримінальне правопорушення та відомості про кримінальне правопорушення, за яким було б присвоєне новий номер. 
Водночас, на думку суду, вказане порушення не є істотним та не дає підстав дійти до висновку, що усі зібрані докази під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017080050003386 необхідно визнати недопустимими. 

Якщо суд визнає якийсь доказ недопустимим з урахуванням положень ст. 87 КПК України, він має вказати у своєму рішенні, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби - на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, а також має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання такого доказу недопустимим. За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими необхідно лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.
Наведене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року (справа № 756/10060/17, провадження №13-3кс22) та з її ухвалою від 31 січня 2024 року у цьому кримінальному провадженні.

В даному кримінальному провадженні 26.12.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Захист інтересів ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування здійснював захисник ОСОБА_6 
22.02.2018 року в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів, з якими підозрюваний та його захисник, відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування ознайомились 23.02.2018 року.
Під час досудового розслідування сторона захисту не була обмежена у реалізації своїх прав.
Отже, судом встановлено, що вказане порушення слідчим жодним чином негативно не вплинуло на права підозрюваного та не було порушено фундаментальні права або свободи ОСОБА_5 .
За таких обставин суд вважає за неможливе прийняти доводи захисника та визнати докази, зібрані на зазначеній стадії кримінального процесу недопустимими. 

Щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування

Про такі підстави захисник зазначив під час судових дебатів, посилаючись на те, що його клопотання про закриття кримінального провадження з цих підстав попереднім складом суду вже розглядалося та було залишено без задоволення. Водночас, він не згоден із таким рішенням суду. 
Суд звертає увагу, що під час цього судового розгляду стороною захисту не заявлялося окреме клопотання про закриття кримінального провадження і відповідно не розглядалося по суті. 

Обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені. 

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 є раніше судимою особою, а саме: 02.06.2009 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 388 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Також, з інформації про судимість встановлено, що обвинувачений 14.04.2010 року був засуджений Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.5 ст.191, ч.3 ст.358 із застосуванням вимог ст.ст. 70 та 72 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі та з позбавленням права займати посади з організаційно-розпорядчими функціями на 3 роки. При цьому, вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 02.06.2009 року необхідно виконувати самостійно (т.2 а.с.37). 
Враховуючи самостійне виконання вказаного вироку, а також вимоги п.1 ч.1 ст.89 КК України, вважаю, у даному випадку судимість ОСОБА_5 по вироку Запорізького районного суду Запорізької області є погашеною.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
При цьому, враховую ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким, суспільну небезпечність та характер скоєного кримінального правопорушення. 
Також, враховую особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце мешкання та реєстрації, не одружений, його вік та здоров`я (відсутні дані щодо певних хронічних захворювань), є військовослужбовцем. 
Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Враховуючи особистість ОСОБА_5 , конкретні обставини кримінального провадження, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але у мінімальному розмірі, встановленому ч.1 ст.263 КК України. 
За вказаних обставин не вбачаю обставин, які б давали підстави застосувати вимоги ст.ст. 69 та 75 КК України. 
На переконання суду, призначення обвинуваченому таких покарань буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так й іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. 

Згідно протоколу затримання ОСОБА_5 як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, останній був затриманий 25.12.2017 року. Враховуючи, що 27.12.2017 року до нього було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту по 17.02.2018 року, тому у строк покарання ОСОБА_5 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення та перебування під домашнім цілодобовим арештом відповідно до вимог ч.5 та ч.7 ст.72 КК України, відповідно. 
Постановами слідчих СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області газовідвідна трубка з мушкою автомата АК; предмети, вилучені під час обшуку гаража № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.60-Б; два реєстраційні номера EL 642 KA; 4 DVD-R диски та 1 CD-R; рамку пістолета по типу «Наган» №43179, барабан, три заготовки для стволів на короткоствольну зброю; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , інструкцію для вирощування, три конверти «Нова пошта», магазин до пістолету у пластикову кейсі; 870 патронів; відстріляні гільзи визнані речовими доказами.
Згідно п.п.3,4,7 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, при цьому майно: що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом передається відповідним установам або знищується; майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. 
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення йому усіх речей і предметів, які були у нього вилучені під час обшуку за місцем мешкання та у гаражі. 
Враховуючи, що під час вказаних слідчих дій вилучалися предмети, які є фрагментами від вогнепальної зброї, з метою унеможливити в майбутньому з них незаконно виробити зброю, судом було прийнято рішення про дослідження речових доказів за участю спеціаліста - судового експерта Запорізького НДЕКЦ з допуском «Балістичне дослідження». 
Під час дослідження речових доказів спеціаліст ОСОБА_74 зазначив, що предмети,вилучені в ході обшуку гаража № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь», що зберігаються у спец. пакетах №4231527, №4337586, 4048546; рамка пістолета по типу «Наган» №43179, барабан, три заготовки для стволів на короткоствольну зброю, вилучені під час обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , а також газовідвідна трубка з мушкою автомата АК, вилучена під час обшуку автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_3 , є фрагментами вогнепальною зброї і чи можуть вони у зборі складати вогнепальну зброю, яка може здійснювати постріли необхідно додатково проводити судову-балістичну експертизу. 
Враховуючи вказані пояснення спеціаліста, суд дійшов до висновку про знищення вказаних предметів та стріляних гільз, що зберігаються у камері схову дозвільної системи Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у спец. пакеті №2097463.
870 патронів, що зберігаються у камері схову дозвільної системи Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у спец. пакеті №2097463, на думку суду, необхідно передати до дозвільної системи Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. 
Предмети, вилучені під час обшуку гаража № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.60-Б, що зберігаються у спец. пакетах №4370728, №4229848, 4229847 та паперовому пакеті №632; два реєстраційні номера EL 642 KA; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; інструкцію для вирощування; три конверти «Нова пошта», магазин до пістолету у пластикову кейсі, на думку суду, не відповідають вимогам ст.98 КПК України, не є речовими доказами, тому підлягають поверненню обвинуваченому ОСОБА_5 .
Згідно п.1 ч.2 ст.99 КПК України до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). 
Отже, враховуючи, що на DVD-R диску міститься інформація, що стосується скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тому вони є документами, які необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді слідчого судді Дніпровського (Ленінського) районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2018 року було накладено арешт на грошові кошти у сумі 6 800 грн. та 308 грн., вилучені під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ,яку необхідно скасувати, а грошові кошти необхідно повернути ОСОБА_5 , враховуючи, що вони не є речовими доказами, а покарання суду не пов`язано із конфіскацією майна останнього. 

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 12 083, 96 коп. за залучення експертів на проведення судових балістичних, хіміко-вибухотехнічної, хімічних експертиз.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Водночас, матеріалами кримінального провадження підтверджено процесуальні витрати лише на проведення хіміко-вибухотехнічної експертизи у сумі 1237 грн. та балістичних експертиз на суму 790 грн. 96 коп. та 1144 грн. 
Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження лише частково, а саме: на суму 3171, 96 грн., тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 зазначених витрат на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженню відсутній. 
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 на час судового розгляду не застосовувався. 

Керуючись ст. ст. 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати, починаючи з дня приведення вироку до виконання. 

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 25.12.2017 року по 27.12.2017 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
На підставі ч.7 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк його перебування під домашнім цілодобовим арештом з 28.12.2017 року по 17.02.2018 року (включно), з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі. 

Стягнути з  ОСОБА_5  на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 3171 грн. 96 коп. 

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського (Ленінського) районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2018 року на грошові кошти у сумі 6 800 грн. та 308 грн., вилучені під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Повернути обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошті у сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. та 308 (триста вісім) грн., вилучених у останнього 25.12.2017 року під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Речові докази:
- газовідвідну трубку з мушкою автомата АК, вилучену під час обшуку автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_3 , що зберігається у камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у спец. пакеті №4231434 (т.1 а.с.114) – знищити; 
- предмети, вилучені під час обшуку гаража № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.60-Б, що зберігаються у камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у спец. пакетах №4370728, №4229848, 4229847 та паперовому пакеті №632, а також два реєстраційні номера EL 642 KA (т.1 а.с.137-140) – повернути обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у разі відмови від отримання – знищити;
- предмети, вилучені під час обшуку гаража № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Дніпроспецсталь», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.60-Б, що зберігаються у камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у спец. пакетах №4231527, №4337586, 4048546, а також залишки об`єктів експертного дослідження, упаковані у спец. пакет №4041138 (т.1 а.с.137-138,145, 185) – знищити;
- рамку пістолета по типу «Наган» №43179, барабан три заготовки для стволів на короткоствольну зброю, вилучені під час обшуку час у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що зберігаються у камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області – знищити;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , що перебуває у матеріалах кримінального провадження (судового, т.1 а.с. 200-202) – повернути обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у разі відмови від отримання – знищити;
- інструкцію для вирощування, три конверти «Нова пошта», магазин до пістолету у пластикову кейсі, вилучені під час обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що зберігаються у камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області – повернути обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у разі відмови від отримання – знищити;
- 30 стріляних гільз, що зберігаються у камері схову дозвільної системи Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у спец. пакеті №2097463 (т.1 а.с. 204-205) – знищити; 
- 870 патронів, що зберігаються у камері схову дозвільної системи Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у спец. пакеті №2097463 (т.1 а.с. 204-205) – передати до дозвільної системи Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області; 
- 4 DVD-R диски, 1 CD-R, що зберігаються у матеріалах кримінального провадження (судового, т.1 а.с. 144) – залишити у матеріалах кримінального провадження;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору та захисникам.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні під час його оголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1