Номер провадження: 22-ц/813/1217/26 
Справа № 523/23000/21
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Драгомерецького М.М., 
за участю:
секретаря Козлової В.А.,
представника МТСБУ – адвоката Сечка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді Огренич І.В., про залишення заяви без задоволення, за заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України про видачу дублікату виконавчого документу, боржник: ОСОБА_1 , у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу, 
встановив:

18.10.2024 року МТСБУ звернулось до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі №523/23000/21.
Заява була обґрунтована тим, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2022 року з ОСОБА_1 на користь МТСБУ було стягнуто збитки в порядку регресу у розмірі 35008,15 грн., суму сплачених витрат на встановлення збитку у розмірі 1 550,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.
Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах справи, виконавчі листи та копії рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2022 року були надіслані на адресу МТСБУ 20.02.2023 року та отримані 02.03.2023 року. Проте, МТСБУ виконавчі листи у даній справі не отримувало, а тому просило задовольнити заяву.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2024 року у задоволенні заяви МТСБУ було відмовлено (а.с.93).
В апеляційній скарзі МТСБУ ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.95-96).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, за участю представника МТСБУ – адвоката Сечка С.В., та у відсутність інших учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.162-163).

Колегією суддів було також враховано, що ОСОБА_1 зареєстрованим/знятим з реєстрації по м. Одесі та Одеській області не значиться (а.с.156). 
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання.
З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Одеським апеляційним судом 04.11.2025 року було розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про повідомлення відповідача ОСОБА_1 про слухання справи 27.01.2026 року, о 15 год. 00 хв., що в сенсі ст. 128 ЦПК України є належним його повідомлення (а.с.164-165).

Колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні. 
На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу за участю з`явившихся учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви МТСБУ про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в заяві щодо втрати оригіналів виконавчих листів та є незрозумілим, ким і коли були втрачені виконавчі листи. 

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2022 року з ОСОБА_1 на користь МТСБУ було стягнуто збитки в порядку регресу у розмірі 35 008,15 грн., судові витрати, пов`язані із судовим збором у розмірі 2 270,00 грн. та суму витрат на встановлення збитку та збір документів у розмірі 1 550,00 грн. (а.с.53-54). Зазначене рішення набрало чинності.
13.07.2023 року та 17.10.2023 року МТСБУ зверталося до суду першої інстанції із заявами про видачу виконавчого листа (а.с.60,66).
Згідно листа Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2023 року, виконавчі листи були надіслані на адресу МТСБУ 20.02.2023 року (а.с.62).
Однак, в заяві про видачу дублікату виконавчого листа заявник вказував, що МТСБУ не отримувало виконавчих листів у даній справі.

Так, дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

За правилами п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. 
Аналізуючи п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.
Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює пред`явити його до виконання.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.11.2019 року у справі № 419/310/12.

З матеріалів справи, вбачається, що незважаючи на те, що виконавчі листи та копії рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2022 року були надіслані на адресу МТСБУ 20.02.2023 року та отримані ним 02.03.2023 року (а.с.62), МТСБУ зазначило, що виконавчі листи у даній справі не отримувало, що свідчить про те, що виконавчі листи були втрачені, що і змусило МТСБУ звернутись із даною заявою до суду (а.с.70-71).

За таких обставин, зважаючи на те, що оригінал виконавчого документа було втрачено, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про залишення без задоволення заяви про видачу МТСБУ дублікату виконавчого листа (а.с.93).

При цьому слід зазначити, що за змістом ст. 129 Конституції України, ст, 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови, якою заяву МТСБУ про видачу дублікату виконавчого документу задовольнити і видати дублікат виконавчого листа № 523/23000/21, виданий Київським районним судом м. Одеси у цивільній справі за позовом МТСБУ до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 35008,15 грн., суму сплачених втрат на встановлення збитку та збір документів у розмірі 1 550,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 028,00 грн. 

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року скасувати.
Ухвалити постанову, якою заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про видачу дублікату виконавчого документу задовольнити.
Видати дублікат виконавчого листа № 523/23000/21, виданий Київським районним судом м. Одеси у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 35008,15 грн. (тридцять п`ять тисяч вісім гривень 15 копійок), суму сплачених втрат на встановлення збитку та збір документів у розмірі 1 550,00 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок) та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ: 21647131, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 06.02.2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький