ЄУН: 336/10971/25
Провадження №: 2-а/336/19/2026 
27.01.26
РІШЕННЯ
іменем України
27 січня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Худіної О.О., при секретарі Теряник А.С., за участі представника позивача Шевченко А.В., представника відповідача Білової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:

10.11.2025 ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № ПС006121 від 30 вересня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн. за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП. та стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з питань безпеки на транспорті №ПС006121 від 30 вересня 2025 року мене, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51000,00 грн. за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП за те, що 12.08.2025 року о 12:00 годині в м.(с.) Королево, Берегівського р-ну Закарпатської області, під час проведення габаритно-вагового контролю (документальна перевірка) виявлено, що фактичні відомості про вантаж перевищують нормативно встановлені законодавством параметри більше 67% та внесені вантажовідправником до ТТН № 120807 від 12.08.2025 р.
Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки його притягнуто до відповідальності саме як керівника ТОВ «ПНОУ-222», що не є тотожним поняттю «уповноважена посадова особа» у контексті даного правопорушення. Правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 132-2 КУпАП, має своїм об`єктом порушення порядку внесення відомостей до ТТН.
Проте, фактичні дії з внесення відомостей та контролю вантажу, здійснювалися конкретним працівником підприємства, що підтверджується посадовою інструкцією бухгалтера, саме цей працівник наділений повноваженнями та зобов`язаний вносити данні до ТТН, здійснювати контроль за своєчасним і правильним оформленням первинних документів.
Оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення (вина), притягнення його до відповідальності суперечить вимогам статті 9 КУпАП та є неправомірним.
Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з питань безпеки на транспорті не надав жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 , був тією уповноваженою посадовою особою, яка згідно з внутрішніми документами відповідала за контроль ваги вантажу та особисте внесення даних до ТТН. Враховуючи вище наведене, ОСОБА_1 вважає себе невинним, а постанови необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справ.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано в провадження судді Худіної О.О.
Ухвалою від 17.11.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
05.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено:
Порядок здійснення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) є одним із основних заходів контролю Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 року, який здійснюється уповноваженими посадовими особами відповідно до положень п. 1-7 цього Порядку. 
Однією із таких перевірок, 12.08.2025 року за направленням №ОАР000515 від (контролю) у Закарпатській області на ділянці автомобільної дороги О-070301 Теково – Королево – Новоселиця у с. Королево, був підданий перевірці транспортний засіб. За обставинами перевірки перевізників було виявлено наступне: ТОВ «Блекголд» здійснював перевезення піску з відсівів 0-5 суміші відповідно до відомостей товарно-транспортної накладної №120807 від 12.08.2025 у кількості 25,86 т. Загальна маса транспортного засобу із вантажем 40080 т. Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ №1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси для доріг державного значення -40 т, для доріг місцевого значення -24 т. Згідно карти автомобільних доріг України, дорога О-070301 (070301 Теково – Королево – Новоселиця) є автодорогою місцевого значення, максимальне навантаження на яку не може перевищувати 24 тони при перевезенні подільного вантажу без відповідного дозволу, відповідно до Розпорядження голови державної адміністрації від 02.01.2018 № 2 (у редакції розпорядження від 14.06.2023 № 577). 
За результатами документального контролю, було встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу разом із вантажем складає 67% від нормативно встановленої допустимого навантаження на дорогу, встановленого пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України. За перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 30% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (5100,00 грн) за визначенням абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». 
Відносно автомобільного перевізника ТОВ «Блекголд» було складено акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ОАР017659 від автомобільний транспорт» автомобільного перевізника притягнуто до адміністративно- господарської відповідальності у вигляді накладення адміністративно-господарський штраф в розмірі 51000,00 грн за постановою ОПШ 018035 від 30.09.2025 (копія додається). 
В обґрунтування підстав винесеної постанови відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879). Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що габаритноваговий контроль включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Підпунктом 5 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов. Пунктом 15 Порядку №879 передбачено, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Пунктом 16 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. 
За обставинами вищевказаних перевірок проведено документальний контроль, який здійснювався відповідно до наявних товарно-транспортних накладних. Відповідно до п. 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом затверджених наказом Мінтрансу 4.10.1997 № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. За даними товарно-транспортної накладної №120807 від 12.08.2025, вантажовідправником є ТОВ «Щебеневий завод (код ЄДРПОУ 23102756), копія витягу з ЄДР додається. 
В відомостях про вантаж, а також про параметри транспортного засобу зазначена інформація про загальну масу транспортного засобу із вантажем у розмірі, який перевищує нормативну дозволену фактичну масу, встановлену п. 22.5 ПДР для доріг місцевого значення у 24 тони. 
Тобто, відповідальною особою вантажовідправника внесено відомості до ТТН які вже перевищують нормативні вагові параметри. Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП) за порушення вантажовідправником вимог оформлення та внесення відомостей до товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж передбачена адміністративна відповідальність у відповідній градації санкції статті 132-2, залежно від відсотка виявленого порушення.
За обставинами виявленого під час габаритно-вагового контролю порушення встановлено, що вантажовідправником за всіма ТТН №120807 від 12.08.2025, є ТОВ Вантажовідправник оформив товарно-транспортні та вніс до них такі відомості про вантаж, про параметри транспортного засобу та про загальну масу транспортного засобу із вантажем, що вже перевищують нормативну дозволену фактичну масу, встановлену п. 22.5 ПДР для доріг місцевого значення у 24 тони. Транспортний засіб рухався без оформленого дозволу. Тобто, в діях відповідальної особи вантажовідправника, що виявились у вигляді внесення відомостей до ТТН, присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 132-2 КУпАП. 
Відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Коптєву І.В. був направлений виклик на розгляд справи. Направлення виклику на розгляд справи здійснювалося за місцем реєстрації позивача - м. Запоріжжя, вул. Стартова, буд.17 із реєстраційною відміткою №85838/27/24-25 від 04.09.2025(копія додається). На розгляд справи, який було проведено 30.09.2025 гр. ОСОБА_1 не з`явився. На підставі ч.4 ст.279-5 КУпАП прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та винесено постанову ПС006121 від 30.09.2025. Розгляд справ було проведено без участі позивача. 
Відповідач вважає, що постанова ПС006121 від 30.09.2025 винесена правомірно. Позовні вимоги не підлягають задоволенню.
10.12.2025 до суду надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.  
У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні. 
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.
Надаючи оцінки спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Правовідносини у сфері перевезення вантажів регулюються Законом України від 05.04.2001 №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-III).
Відповідно до частини 11 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.
За приписами частини 3 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).
Згідно з пунктом 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суб`єктом відповідальності за встановлене правопорушення є саме автомобільний перевізник.
Відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.
Таким чином, спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).
Як встановив суд, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за наступне: 12.08.2025 о 12-00 годині в м.(с.) Королево, Берегівського району Закарпатської області, під час проведення вагового контролю (документальна перевірка) виявлено, що фактичні відомості про вантаж перевищують нормативно встановлені законодавством параметри більше 67% та внесені вантажовідправником до ТТН № 120807 від 12.08.2025.
Посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті постановою про накладення адміністративного стягнення №ПС006121 від 30.09.2025 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 132-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 гривень. Розгляд справи 30.09.2025 відбувся за відсутності ОСОБА_1 . 
Відповідачем до матеріалів справи доданий лист – повідомлення про розгляд справи від 04.09.2025 на 30.09.2025 на ім`я ОСОБА_1 . Однак, у вказаному повідомленні, мова йде про подію, яка сталася 23.07.2025, в той час як позивач оскаржує постанову, в якій події зафіксовані 12.08.2025. 
Відтак, суд вважає, що позивача не було належним чином повідомлено про розгляд адміністративного матеріалу. 
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 7 КУпАП закріплює, що ніхто не може бути підданим заходу впливу інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Частиною 2 статті 132-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за внесення недостовірних відомостей про вантаж, яка застосовується до «громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника».
ОСОБА_1 , притягнуто до відповідальності саме як вантажовідправника, що не є тотожним поняттю «уповноважена посадова особа» у контексті даного правопорушення. Правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 132-2 КУпАП, має своїм об`єктом порушення порядку внесення відомостей до ТТН.
Проте, фактичні дії з внесення відомостей та контролю вантажу, здійснювалися конкретним працівником ТОВ «ПНУ-222» – бухгалтером підприємства Лойченко С.В., що підтверджується посадовою інструкцією бухгалтера, затвердженої 30.05.2025 директором ТОВ «ПНУ-222» ОСОБА_1 , а також довідкою № 01/09/2025 від 26.09.2025 «Про трудові відносини», підписаною директором ТОВ «ПНУ-222» ОСОБА_2 , в якій зазначено, що ОСОБА_3 працює в «ПНУ-222» на посаді бухгалтера з 02.06.2025 (наказ о прийомі на роботу № 23 від 30.05.2025).
Таким чином, саме бухгалтер ОСОБА_3 наділена повноваженнями та зобов`язана згідно посадової інструкції вносити дані до ТТН, здійснювати контроль за своєчасним і правильним оформленням первинних документів ТОВ «ПНУ-222».
В матеріалах перевірки відсутні будь-які дані того, що ОСОБА_1 погоджував умови перевезення, здійснював його оформлення або ніс відповідальність за дані, внесені до ТТН №№ 120807 від 12.08.2025.
Статтею 51-1 Закону України «Про автомобільний транспорт», обов`язки Вантажовідправника стосуються належного оформлення вантажу, його упаковки, маркування та надання достовірної інформації про його вагу та габарити, з чого вбачається, що вантажовідправник виконав свої обов`язки, передавши вантаж у стані, придатному для перевезення, та надавши достовірні дані про його характеристики, що відображено у товарно-транспортній накладній. Вантажовідправник не міг знати або впливати на оперативний вибір маршруту водієм/перевізником, який свідомо чи несвідомо обрав ділянку дороги з ваговим обмеженням до 24 тон. Контроль за дотриманням вагових обмежень до 24 тон та вимог дорожніх знаків (зокрема, Знаку 3.15 ПДР), є виключною сферою відповідальності перевізника та його працівника — водія. У судовій практиці Верховного Суду (зокрема, у справах про притягнення до відповідальності посадових осіб) неодноразово наголошувалося на тому, що притягнення особи до відповідальності можливе лише за наявності саме її вини у вчиненні конкретних дій, які є об`єктивною стороною правопорушення, та правильного визначення суб`єкта відповідальності (зокрема, у постановах щодо неналежного суб`єкта за ст. 132-2 КУпАП – необхідно довести, що саме позивач ОСОБА_1 був тією уповноваженою особою, яка безпосередньо вчинила дії або була відповідальна за їх вчинення).
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається лише протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність. Тобто, обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності є наявність вини особи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не здійснював безпосереднього внесення відомостей до ТТН, не здійснював оперативного контролю за вагою вантажу та маршрутом його перевезення.
Виконавши свій обов`язок, затвердивши внутрішній розподіл обов`язків та делегувавши ці функції бухгалтеру ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не вчинив ні умисних, ні необережних дій (бездіяльності), які б прямо призвели до порушення порядку внесення даних до ТТН. 
Оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення (вина), притягнення його до відповідальності суперечить вимогам статті 9 КУпАП та є неправомірним.
ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 132-2 КУпАП, оскільки не вчиняв дій, які утворюють його об`єктивну сторону, та не мав можливості впливати на фактичні обставини перевезення та фактично не вчиняв адміністративного правопорушення.
Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з питань безпеки на транспорті не надав жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 , був тією уповноваженою посадовою особою, яка згідно з внутрішніми документами відповідала за контроль ваги вантажу та особисте внесення даних до ТТН № 120807 від 12.08.2025.
Враховуючи вище наведене, встановлено відсутність вини ОСОБА_1 , а постанова №ПС006121 від 30.09.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. 
З урахуванням викладеного, рішення Державної служби України з безпеки на транспорті та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, слід визнати протиправними та скасувати.
Беручи до уваги вищенаведене судом встановлено, що доводи зазначені у відзиві на позовну заяву жодним чином не спростували обставини та вимоги зазначені позивачем у позовній заяві.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 6-9, 139, 242, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з питань безпеки на транспорті № ПС006121 від 30 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн. за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області, ЄДРПОУ 39816845, місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51.
Рішення складене у повному обсязі та підписане 27 січня 2026 року.

Суддя О.О. Худіна