ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 січня 2026 року 	Справа № 280/10402/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
25 листопада 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії за період з 01 грудня 2015 року по 13 вересня 2016 року;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивачу за період з 01 грудня 2015 року по 13 вересня 2016 року, нарахувавши та виплативши надбавку за специфічні умови проходження служби та премію розмірах, встановлених для поліцейських відповідних посад у цей період, з урахуванням вже виплачених сум;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 13 вересня 2016 року.
01.12.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без виклику представників сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом спірного періоду він проходив службу на посаді старшого інспектора чергової частини Дніпровського відділу поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області. Позивач зазначає, що грошове забезпечення за спірний період нараховувалось йому не у повному обсязі, а саме протиправно не нараховувались такі обов`язкові щомісячні складові грошового забезпечення, як надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції та премія. Позивач зазначає, що він звернувся до відповідача з питання перерахунку грошового забезпечення, проте у задоволенні заяви було відмовлено, чим порушено права та інтереси позивача. З урахуванням викладеного у позовній заяві позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено про те, що встановлення надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. Відповідач зазначає, що зазначена надбавка не є безумовною, а призначається у разі наявності передбачених підстав за рішенням керівника. Відповідач зазначає, що за результатами роботи позивача подання керівника органу про встановлення останньому надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції не надавались, а відповідно підстави для їх виплати були відсутні. Також, відповідач вказував на те, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться з 01.11.2017, після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 р. №782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня №1078, оскільки до зазначеної дати проведення індексації грошового забезпечення поліцейських вказаним пунктом цієї постанови не передбачалося. Вказує, що до 01.11.2017 проведення індексації грошового забезпечення поліцейських не передбачалося та у цей період індекс споживчих цін не перевищував порога індексації, а відповідно підстави для виплати індексації відсутні. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом спірного періоду проходив службу на посаді старшого інспектора чергової частини Дніпровського відділу поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.
Вважаючи, що протягом проходження служби грошове забезпечення виплачувалось йому не у повному обсязі, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Щодо позовних вимог про нарахування та виплату позивачу надбавки за специфічні умови проходження служби та премію, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Частиною 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Постанови № 988 керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право установлювати, зокрема, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.
Підпунктом 2 пункту 4 Постанови № 988 передбачено, що керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право установлювати, зокрема, здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.
Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», Постанови № 988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).
Згідно з пунктом 4 розділу 2 Порядку №260 надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції поліцейським виплачується в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби. Розмір надбавки встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проектів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу відповідного органу поліції та оголошується наказом по особовому складу. Виплата надбавки проводиться на підставі наказу про її встановлення з дня, зазначеного в наказі, у разі відсутності дати - з дня підписання наказу. Поліцейським, які отримують підвищені посадові оклади, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів. У разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів службової діяльності розмір установленої раніше надбавки за мотивованим поданням керівництва органу поліції може бути зменшено або надбавку взагалі скасовано, про що оголошується наказом.
Приписами пункту 12 розділу 2 Порядку №260 визначено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення. Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції. У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці. Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання. Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення. Поліцейським поліції охорони виплата премії здійснюється щомісяця до 07 числа за минулий місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Судом встановлено та сторонами не надано доказів протилежного, що у період проходження позивачем служби з 01 грудня 2015 року по 13 вересня 2016 року керівником рішення про виплату йому надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції не приймалось, а відповідно підстави для її нарахування та виплати були відсутні.
При цьому, суд звертає увагу на те, що протягом проходження служби позивач не звертався до відповідача з рапортом про встановлення відповідної надбавки, як і не оскаржував відмову у її встановленні, доказів протилежного суду не надано.
Водночас, суд зазначає, що протягом періоду з 01 грудня 2015 року по 13 вересня 2016 року чинним законодавством не було передбачено обов`язкову виплату надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції у якомусь мінімальному розмірі, який би виплачувався всім поліцейським без винятку.
З таких обставин, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не виплати позивачу надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Під час ухвалення рішення суду судом враховується правова позиція ВЕРХОВНОГО СУДУ, яка викладена у постанові від 16.04.2020 по справі №805/1874/18-а.
Також стосовно твердження позивача, що розмір його премії не міг становити 0%, суд зазначає, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.
Отже, визначення розміру премії працівника в межах наявного фонду грошового забезпечення є дискреційним повноваженням керівника органу поліції. 
При цьому, реалізується таке повноваження шляхом видання наказами керівників органів поліції.
Суд зазначає, що позивачем протягом проходження служби в поліції не оскаржувались дії керівника поліції щодо не встановлення йому премії, а відповідно в діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність щодо виплати позивачу премії.
Водночас, чинне законодавство не містило положень, які б передбачали встановлення поліцейським премії у якомусь мінімальному розмірі незалежно від наявності відповідно рішення керівника.
Щодо позовних вимог про нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 13 вересня 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному веб-сайті Держстату України у квітні місяці 2016 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 103 відсотка та складала 103,5 відсотка.
Частиною 3 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 до вказаної постанови №1078 внесено зміни та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.
Частиною 2 статті 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
Ураховуючи наведені норми законодавства, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 13 вересня 2016 року. 
При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що індексація грошового забезпечення поліцейських не ставиться в залежність від набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №782, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.07.2020 по справі №2140/1763/18, від 21.01.2021 по справі №160/35/20, яка враховується судом під час прийняття рішення по даній справі.
Посилання відповідача на те, що індекс споживчих цін не перевищував порога індексації, суд відхиляє у зв`язку з тим, що відповідач у відзиві на позовну заяву самостійно зазначає, що «… право на індексацію виникне у червні 2016 року …».
Суд зазначає, що у даній справі судом розглядається в цілому питання права позивача на отримання індексації за період з 07 листопада 2015 року по 13 вересня 2016 року, оскільки відповідачем таке право заперечується.
При цьому, саме відповідач має обов`язок провести розрахунки та нарахування індексації в межах спірного періоду, зокрема встановити коли протягом спірного періоду був перевищений поріг індексації, визначити базовий місяць для обрахунку індексації та визначити конкретну суму, що підлягала виплаті позивачу у відповідний місяць.
В цілому спір між сторонами стосовно розміру індексації між сторонами не виник, а тому такі обставини не є предметом розгляду цієї справи.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію.
Щодо посилань відповідача на пропуск строку звернення до суду, суд зазначає, що Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та иплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Верховний Суд у постанові від 21.03.2025 по справі №460/21394/23 вказав на те, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).
Отже, позовні вимоги до 19.07.2022 не обмеженні строком звернення до суду.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 78, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м.Запоріжжя, вул.Апухтіна Дмитра, буд.29, код ЄДРПОУ 40108688) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 13 вересня 2016 року.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 13 вересня 2016 року.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова