ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 643/10413/24
провадження № 22-ц/818/663/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року в складі судді Демченко І.М.
в с т а н о в и в:
У вересні 2024 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позовна заява мотивована тим, що 05.01.2021 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 450/0782 від 05.01.2021, за яким банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 873 850,00 грн, зі сплатою 13,00% річних за користування кредитом, на строк 240 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 04.01.2041, для придбання об`єкта нерухомості за договором купівлі-продажу.
Згідно п. 3.2.1 кредитного договору, банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням всієї суми кредиту у безготівковій формі на поточний рахунок продавця нерухомого майна - АТ «Скай банк».
Відповідно до пп.3.3.3. п.3.3 кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячними ануїтетними платежами в розмірі 10 237,81 грн шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом, сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим договором. Перший ануїтетний платіж позичальник сплачує до 05 лютого 2021 року, в подальшому – не пізніше 05 числа кожного місяця. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів позичальник зобов`язується здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 05.01.2021 укладено іпотечний договір № 450/0782/1, посвідчений 05.01.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. за реєстровим № 14. Предметом іпотеки є земельна ділянка (кадастровий номер 6310138800:09:073:0003), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0648 га, цільове призначення якої 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельні сервітути не встановлені, склад земельних угідь: малоповерхова забудова площа земельної ділянки 0,0156 га, 0,0492 га, та розташований на ній житловий будинок з надвірними будівлями, який має наступні характеристики: літ. «Р-1» з прибудовами літ. «p1;p2-2», мансардою літ, «Рм», балконом літ. «р4», та ганком літ. «p3», житловою площею 138,4 кв.м., загальною площею 206,6 кв.м., та надвірні будівлі і споруди: вбиральня літ. «Г», льох літ. «О», колодязь № 8, огорожа № 7,9,15, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначило, що позичальник порушив свої обов`язки, встановлені кредитним договором, в частині своєчасної сплати платежів по кредиту, останній платіж був здійснений позичальником 14.08.2023, після чого припинив сплату кредиту та процентів, що призвело до порушення кредитних зобов`язань та утворення простроченої заборгованості за договором.
Направлений банком відповідачу лист від 30.11.2022 вих. № 118.20-06/1/833 про заборгованість залишений без задоволення та у відповідь відповідач надав лист від 15.08.2023, в якому повідомив про свої плани вийти на регулярні платежі та ліквідувати прострочену заборгованість, в підтвердження своїх намірів повідомив про заплановану суму до щомісячного погашення у розмірі 12 000,00 грн, а також поставив питання реструктуризації заборгованості.
30.08.2023 банк надав відповідь відповідачу щодо існуючих умов (варіантів) реструктуризації та повідомив розмір заборгованості на станом 24.08.2023. Зазначений лист залишений відповідачем без відповіді і задоволення.
У зв`язку з припиненням виконання зобов`язань за кредитним договором, банком у відповідності до п. 3.9. Кредитного договору, 29.04.2024 було направлено за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання та за адресою предмета іпотеки позичальника, цінним листом з описом вкладення, вимогу про дострокове повернення кредиту за вих. № 55/5.2-02/50967/2024 від 25.04.2024, якою було надано 60-денний строк для погашення заборгованості в повному обсязі. Зазначений вище лист з вимогою про дострокове повернення кредиту був повернений за зворотною адресою (що вбачається з трекінгів 0503854203721, 0503854206313, роздрукованих з офіційного сайту АТ «Укрпошта»). 14.05.2024 згідно вказаного трекінгу, є днем повернення письмової вимоги за зворотньою адресою за закінченням встановленого терміну зберігання. Отже, 14.05.2024 вважається датою вручення письмової вимоги позичальнику (відповідно до умов п.3.9.2 кредитного договору). 
Вказало, що станом на 22.08.2024 заборгованість за кредитним договором становить 1 083 868, 84 грн, з яких: 845 621,89 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом), 238 246, 95 грн – нараховані та несплачені проценти за користування кредитом.
Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором про споживчий кредит № 450/0782 від 05.01.2021 в розмірі 1 083 868,84 грн, з яких заборгованість за основним боргом (кредитом) – 845 621,89 грн, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом – 238 246,95 грн; у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь банку за договором про споживчий кредит № 450/0782 від 05.01.2021 у розмірі 1 083 868,84 грн, з яких заборгованість за основним боргом (кредитом) – 845 621,89 грн, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом – 238 246,95 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 450/0782/1 від 05.01.2021, посвідченим 05.01.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. за р.№ 14, а саме на: земельну ділянку (кадастровий номер 6310138800:09:073:0003), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0648 га, цільове призначення якої 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельні сервітути не встановлені, склад земельних угідь: малоповерхова забудова площа земельної ділянки 0,0156 га, 0,0492 га, та розташований на ній житловий будинок з надвірними будівлями, який має наступні характеристики: літ. «Р-1» з прибудовами літ. «p1;p2-2», мансардою літ, «Рм», балконом літ. «р4», та ганком літ. «p3», житловою площею 138,4 кв.м., загальною площею 206,6 кв.м., та надвірні будівлі і споруди: вбиральня літ. «Г», льох літ. «О», колодязь № 8, огорожа № 7,9,15, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; вирішити питання щодо судових витрат.
Рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит № 450/0782 від 05.01.2021 у розмірі 1 083 868,84 грн; у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором про споживчий кредит № 450/0782 від 05.01.2021 у розмірі 1 083 868, 84 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 450/0782/1 від 05.01.2021, посвідченим 05.01.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. зареєстрованого в реєстрі за № 14, а саме на: земельну ділянку (кадастровий номер 6310138800:09:073:0003), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0648 га, цільове призначення якої - 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельні сервітути не встановлені, склад земельних угідь: малоповерхова забудова площа земельної ділянки 0,0156 га, 0,0492 га, та розташований на ній житловий будинок з надвірними будівлями, який має наступні характеристики: літ. «Р-1» з прибудовами літ. «p1; p2-2», мансардою літ, «Рм», балконом літ. «р4», та ганком літ. «p3», житловою площею 138,4 кв.м., загальною площею 206,6 кв.м., та надвірні будівлі і споруди: вбиральня літ. «Г», льох літ. «О», колодязь № 8, огорожа № 7,9,15, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 32 516,06 грн; зупинено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки нерухомого майна: а саме: земельну ділянку (кадастровий номер 6310138800:09:073:0003) та житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що він просив суд повернутися у розгляді справи до стадії підготовчого провадження і призначити справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні, про що було подано клопотання від 15.04.2025. Проте дане клопотання залишено судом першої інстанції без задоволення, всупереч висновкам Верховного Суду, чим було створено перешкоди для всебічного та об`єктивного розгляду справи. Реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки позивач лише після спливу 30 днів після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Натомість суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Також суд зазначив, що беручи до уваги, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Проте, судом першої інстанції не наведено, на підставі якої норми ЦПК України в нього є право зупиняти виконання власного рішення (доречі без відповідного клопотання осіб, які беруть участь у справі), яке не набрало законної сили.

27.10.2025 до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважало рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою.

10.02.2026 за допомогою системи «Електронний суд» від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні по іншій справі за № 619/149/26. Однак, призначення розгляду даної справи відбулось у жовтні 2025 року, про що банку було достеменно відомо також у жовтні 2025 року. В свою чергу призначення розгляду справи, на яку посилається представник банку, відбулось 08.01.2026, тобто набагато пізніше аніж в даній справі. Виходячи з наведеного, а також того, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» детально виклав свої доводи та міркування у відзиві на апеляційну скагу, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.
11.02.2026 за допомогою системи «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Подуса М.О. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, яке мотивовано хворобою представника. Проте, належних доказів щодо цього адвокатом не надано. Виходячи з наведеного, а також того, що представник ОСОБА_1 адвокат Подус М.О. детально виклав свої доводи та міркування в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, заочне рішення суду – залишити без змін.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.01.2021 між Аакціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 450/0782 від 05.01.2021, за яким банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 873 850,00 грн, зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом, на строк 240 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 04.01.2041 року, для придбання об`єкта нерухомості за договором купівлі-продажу.
Згідно з п. 3.2.1 договору, банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням всієї суми кредиту у безготівковій формі на поточний рахунок продавця нерухомого майна - АТ «Скай банк».
Відповідно до пп.3.3.3. п.3.3 кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячними ануїтетними платежами в розмірі 10 237,81 грн шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом, сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим договором. Перший ануїтетний платіж позичальник сплачує до 05 лютого 2021 року, в подальшому – не пізніше 05 числа кожного місяця. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів позичальник зобов`язується здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором.
Відповідно до п. 4.3.3 кредитного договору, у випадку порушення умов цього договору та/або документом забезпечення позичальник зобов`язався достроково повернути кредит в порядку передбаченому п.3.9 договору, з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійної винагороди, а також сплати неустойки (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки.
Відповідно до п. 3.9.1. кредитного договору визначено, що банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником/майновим поручителем/поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором, документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати дострокового повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором) у тому числі, але не виключно у разі якщо відбулось затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом, інших платежів за цим договором на три календарні місяці
Відповідно до п. 3.9.2. кредитного договору виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом шістдесяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Сторони підтверджують, що термін дострокового повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, що містяться у вимозі банку, направленій позичальнику, відповідно до цього пункту договору є зміною терміну остаточного повернення кредиту в бік його зменшення. Сторони домовились, що вказана в цьому пункті зміна терміну, на який надано кредит, не є зміною банком в односторонньому порядку умов цього договору.
Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у абзаці першому цього пункту договору строк починає відліковуватись з дати вручений позичальнику відправлення, яка зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення, або з дати зазначеної на такому листі позичальником при отримані позичальником зазначеного листа особисто. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, через його відмову прийняти поштове відправлення, через незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, письмова вимога про усунення порушення Зобов`язання, вважається врученою позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (а.с.8-15).
З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 05.01.2021 укладено іпотечний договір № 450/0782/1, посвідчений 05.01.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. за реєстровим № 14, відповідно до якого предметом іпотеки є земельна ділянка (кадастровий номер 6310138800:091073:0003), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0648 га, цільове призначення якої - 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельні сервітути не встановлені, склад земельних угідь: малоповерхова забудова площа земельної ділянки 0,0156 га, 0,0492 га, та розташований на ній: житловий будинок з надвірними будівлями, який має наступні характеристики: літ. «Р-1» з прибудовами літ. «р1;р2-2», мансардою літ. «Рм», балконом літ. «р4», та ганком літ. «рЗ», житловою площею 138,4 кв.м., загальною площею 206,6 кв.м., та надвірні будівлі і споруди: вбиральня літ. «Г», льох літ. «О», колодязь № 8, огорожа № 7,9,15, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
За взаємною згодою сторін договірна вартість предмета іпотеки становить 1 747 700,00 грн (п.2.5.2 договору).
Відповідно до п.7.1 договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадках, передбачених цим Договором та Законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Зобов`язання (повністю або частково), зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені Кредитним договором, Іпотекодавець не поверне (повністю або частково) Іпотекодержателю суму Кредиту, та/або не сплатить проценти за користування Кредитом, та/або не сплатить комісії та/або іншу заборгованість, платежі, неустойки (пені, штрафи), що передбачені та/або випливають із Зобов`язання, а також у випадку відкриття господарським судом щодо іпотекодавця провадження у справі про неплатоспроможність, а також в інших випадках, передбачених Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій/запевнень, або будь-який документ, надані Іпотекодавцем у відповідності з цим Договором, виявляться (стануть) недійсними. 
Пунктом 7.2 договору передбачено, що при настанні зазначених у п. 7.1. Договору випадків Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Зобов`язання та/або зобов`язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує 60 (шестидесяти) календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом зазначеного строку вимога Іпотекодержателя злішається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання або вчинення виконавчого напису відповідно до умов цього Договору. 
Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у абзаці першому цього пункту Договору строк починає відліковуватись: ????з дати вручення Іпотекодавцю відправлення, що зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення; ????з дати, що зазначена в повідомленні про вручення поштового від правлення із зазначенням причин невручення / в довідці про причини повернення (для випадку, якщо пошта (поштова служба) не може вручити письмову вимогу про усуне (ня порушення Зобов`язання та/або зобов`язань, передбачених цим Договором, Іпотекодавцю через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання Іпотекодавця або з інших причин, що не залежать від Іпотекодержателя). При цьому сторони за взаємною згодою встановили, що в такому випадку письмова вимога про усунення порушення Зобов`язання та/або зобов`язань, передбачених цим Договором, вважається врученою Іпотекодавцю; або з дати, зазначеної на такій письмовій вимозі Іпотекодавцем при отримані іпотекодавцем зазначеної вимоги особисто. 
Підписанням цього Договору Сторони встановили, що не направлення письмової вимоги про усунення порушення Зобов`язання та/або зобов`язань, передбачених цим Договором не є перешкодою для реалізації права Іпотекоцержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 
Пунктом 7.3 договору передбачено, що за вибором Іпотекодержателя застосовуються такі (один або декілька, в т.ч. одночасно та в будь-якій послідовності) способи звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду (у будь-який спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя, в т.ч. шляхом проведення прилюдних торгів, або застосуванням процедури продажу Предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, або іншим(ми) способом(ами), визначеним (и) Законодавством); у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в п. 7.4 цього Договору; іншими способами, передбаченими Законодавством на момент звернення стягнення, та умовами цього Договору (а.с.17-25).
На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами банком до позовної заяви долучено виписку по особовому рахунку по рахунку ОСОБА_1 за період з 05.01.2021 по 22.08.2024 (а.с.65-94).
Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 450/0782 від 05.01.2021 вбачається, що станом на 22.08.2022 року заборгованість позичальника становить 1 083 868,84 грн, з яких заборгованість за основним боргом (кредитом) – 845 621,89 грн, за процентами за користування кредитом – 238 245,95 грн (а.с.33-36).
У зв`язку з припиненням виконання зобов`язань за Кредитним договором, Банком, у відповідності до п. 3.9. Кредитного договору, 
29.04.2024 банком направлено ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту № 55/5.2-02/50967/2024 від 25.04.2024 та вимогу про усунення порушення зобов`язань за іпотечним договором № 450/0782/1 від 05.01.2021 за № 55/5.2-02/50919/2024 від 25.04.2024, які направлено як за відомою адресою реєстрації місця проживання, так і за адресою предмета іпотеки позичальника, цінним листом з описом вкладення. Зі змісту вказаних вимог вбачається, що банк вимагав сплатити протягом 60 календарних днів заборгованість за кредитним договором та зазначив, що у разі непогашення всієї заборгованості, банком буде розпочато процедуру звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки. Вказані вимоги були повернуті адресату «за закінченням терміну зберігання» (а.с.59-64).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з пунктом 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Згідно з абзацом третім статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).
Згідно з частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
За змістом положень статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Водночас відповідно до частини 5-2 розділу VI Закону України «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.
Вказані приписи застосовуються за наявності наступних критеріїв: 
- нерухоме майно належить фізичної особі; 
- нерухоме майно передано в іпотеку за споживчим кредитом; 
- зобов`язання виникло за договорами, які укладені до 17 березня 2022 року, за умови, що після 17 березня 2022 року до них не вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій.
Норма також має ретроспективний характер. Зупиняється дія статей 37, 38, 40, 41, 47 цього Закону, починаючи із 24 лютого 2022 року на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення.
Крім того, пункт 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» не містить у собі статтю 39 цього Закону про реалізацію предмета іпотеки за рішенням суду. Зупинено лише дію статей 41, 47 у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах.
У справі встановлено, що 05.01.2021 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 450/0782 від 05.01.2021, за яким банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 873 850,00 грн, зі сплатою 13,00% річних за користування кредитом, на строк 240 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 04.01.2041, для придбання об`єкта нерухомості за договором купівлі-продажу
Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов`язань надано виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 та розрахунок заборгованості.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що виписки з особового рахунку клієнта банку (банківська виписка з розрахунку позичальника) є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рук коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції здійсненні протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій ( постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 381/1647/21 від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже виписки з особових рахунків є документом який суд необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону.
ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними, що підтверджується випискою по рахунку, яка була надано до суду першої інстанції та яка є первинним документом та підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором № 450/0782 від 05.01.2021, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти у повному обсязі не повернув, тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 845 621,89 грн та за відсотками за користування кредитом в розмірі 238 246,95 грн.
З огляду на зазначене суд першої інстанції також дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 450/0782 від 05.01.2021, укладеним між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 .
Дані обставини відповідачем не заперечується та не спростовується.
Доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не наведено, на підставі якої норми ЦПК України в нього є право зупиняти виконання власного рішення, яке не набрало законної сили, колегія суддів не приймає до уваги.
Суд першої інстанції правильно застосував положення Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», оскільки на сьогодні в Україні триває воєнний стан, у зв`язку з чим виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовано зупинено на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування, таким чином захистивши права іпотекодавця на житло на період воєнного стану в Україні.
У такому висновку суд виходить з того, що згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2025 року у справі № 761/9997/14-ц (провадження № 61-16405св24), від 26 лютого 2025 року у справі № 466/8669/20 (провадження № 61-2049св24), від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15 (провадження № 61-10125св21).
Твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в поверненні у розгляді справи до стадії підготовчого провадження, колегія суддів відхиляє.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 грудня 2021 року в справі № 910/7103/21 виснував, що відповідно до практики Верховного Суду, яку колегія суддів враховує на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Водночас такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу, як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.
У постановах від 16 грудня 2021 року в справі № 910/7103/21, від 05 жовтня 2022 року в справі № 204/6085/20 Верховний Суд вказав на можливість повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження.
У цій справі суд першої інстанції не встановив, яку обставину позивач приховав, і яка б давала підставу для необхідності її з`ясування на стадії підготовчого провадження та повернення до цієї стадії після призначення справи до судового розгляду по суті. 
Як вбачається зі змісту заяви представника ОСОБА_1 від 15 квітня 2025 року, останній зазначив лише про те, що має намір вчинити певні процесуальні дії, які можливі лише на стадії підготовчого провадження, при цьому не вказавши які саме дії має намір вчинити. В апеляційній скарзі також відповідачем цього не наведено.
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не було доведено існування вагомих підстав для повернення до стадії підготовчого провадження справи.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , – залишити без задоволення.
Рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року – залишити без змін.
Поновити дію рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року, зупинену ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна