Окрема думка

05 січня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 404/10096/23
провадження № 22-ц/4809/988/25 

Судді апеляційного суду Кіровоградської області Дьомич Л.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Олександрівська селищна рада Кропивницького району, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Вишня Інесса Василівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. 

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду м. Кіровограда з вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Олександрівська селищна рада Кропивницького району, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Вишня Інесса Василівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зокрема, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В підставу неможливості реалізувати право отримати свідоцтво на спадкування за заповітом вказала, що в неї відсутній оригінал заповіту, відтак приватний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом. 

Позивачка зверталася до Олександрівської селищної ради з проханням видати їй оригінал чи дублікат вказаного заповіту, однак їй було відмовлено. Вона є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2025 року визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 .

Суд виснував, що спадкоємцем за заповітом квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є позивач ОСОБА_1 , яка в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому це право позивача підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачкою ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, якою просить про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт навела декілька підстав в оскарження, за якими вважає, що судом порушені норми права. Однією з підстав вказано, що оригінал заповіту знаходиться в органі самоврядування, відтак встановивши наявність заповіту в Олександрівський селищній раді Кропивницького району, суд повинен був відмовити у задоволенні позову. 

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 29 грудня 2025р апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2025 року, без змін. 

З постановою суду не згодна, за наступного.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Заповіт є одностороннім правочином.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
З урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. 
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

У даній справі оригінал заповіту є, його копії надані суду, нотаріусу, навіть оглянутий в засіданні суду. 

Так, місцевим судом витребувано від Олександрівської селищної ради Кропивницького району для огляду оригінал заповіту ОСОБА_4 , складений 28 січня 2013 року. Текст заповіту містить відомості про особу заповідача, прізвище, ім`я, по батькові, дату, місяць, рік та місце народження, ідентифікаційний код та місце проживання. Заповіт посвідчено секретарем Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області Терновою О.В. і підписано у приміщенні сільської ради з зазначенням часу складання, текст прочитаний вголос заповідачем та підписаний ним особисто. Заповіт посвідчено посадовою особою, яка наділена відповідними повноваженнями та засвідчено гербовою печаткою. Особу ОСОБА_4 встановлено, дієздатність перевірено.

Таким чином, на вимогу спадкоємця, органом самоврядування безпідставно та невмотивовано відмовлено у видачі дублікату заповіту, з посиланням відсутності у старости повноважень ведення нотаріальних дій. 

Невиконання органом місцевого самоврядування своїх базових функцій, не є обставиною в розумінні положень права, з якою можна погодитися і визнати її як винятковою обставиною, що передбачає визнання права власності в судовому порядку. Більш того, за таких умов Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області має бути відповідачем у справі, так як з діяльності/бездіяльності даного органу і виник судовий спір.

28 січня 2013 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за № 6, яким належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_1 (а.с. 55).

Постановою №95/01-31 від 30 жовтня 2023 року приватним нотаріусом КМНО Вишнею І.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав ненадання нотаріусу оригіналу або дублікату заповіту (а.с.18-19). 

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка міститься у витребуваній судом спадковій справі, заведеної після смерті ОСОБА_4 вбачається, що вказаний заповіт є чинним, зареєстрований під № 6 і датою його посвідчення є 28 січня 2013 року.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування видається дублікат втраченого або зіпсованого документа.

Посадова особа органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою особи, що зазначена в законі, як правило ті, на користь кого посвідчувався документ, видає дублікат втраченого або зіпсованого документа, який посвідчував або видавав такий орган, і це стосується документів, що посвідчувалися посадовою особою на підставі чинних нормативних актів. 

Таким чином, при виконанні органом самоврядування вимог закону, невмотивовано відмовлено у видачі документа, такі неправомірні дії і мали бути предметом оскарження з подальшим зобов`язанням видати правовстановлюючий документ, його дублікат, а не всупереч правової визначеності, сталим нормам, за власним трактуванням старостою сіл Віктором Лаврусем норм закону, безпідставно відмовити надавити документ на запит нотаріуса, заявника. 

Реалізуючи наділені законом повноваження, орган місцевого самоврядування має діяти в межах закону, не порушуючи права та охоронювані законом інтереси громадян, тощо.
Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних осіб, коли неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів осіб, що може бути оскаржено відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України. 
Органи місцевого самоврядування в Україні наділені повноваженнями вчиняти певні нотаріальні дії,  згідно зі ст. 37 Закону України «Про нотаріат». 
Уповноважені посадові особи, включаючи старост, виконують делеговані законом повноваження.
Староста села може видати дублікат заповіту, якщо цей заповіт був посвідчений саме ним або уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування, до якого він належить, і примірник зберігається у них. Він має право видавати дублікати документів за правилами статті 37 Закону України «Про нотаріат".
Тому, на моє переконання, при наявності оригіналу заповіту, уповноважені особи/орган, якому делеговані відповідні функції, зобов`язаний був видати дублікат документа на звернення заінтересованої особи, а також запит нотаріуса "Про видачу дублікату".
Звернення до суду з позовом про визнання права власності, за вищевикладених обставин, умов та наведених норм права, суперечить правовій визначеності, який є складовою верховенства права, роблять норми непередбачуваними та суперечать вимозі діяти в межах закону, що призводить до неможливості очікувати стабільного та законного правового регулювання, тому судові рішення мають це виправляти спонукати дотримуватися закону.
Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про спадкування за заповітом, за наслідком вчиненням всіх можливих засобів отримати правовстановлюючий документ, жодним чином не перешкоджає спадкоємцю, за минуванням перешкоди, наявності документа, звернутися за отриманням свідоцтва про спадкування.
Тобто, у даній справі відсутній винятковий випадок обумовлений положеннями права, за яких право власності на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку саме у спосіб, обраний позивачкою. Ні судове рішення, ні позовні вимоги не містять висновку обґрунтування підставної відмови старости у видачі документа й при цьому орган самоврядування за заявлений відповідачем.
Вважаю, що в задоволенні даного позову необхідно було відмовити, за вищенаведених норм права та роз`яснити стороні право на оскарження неправомірної бездіяльності органу місцевого самоврядування. 

05 січня 2026р Л.М. Дьомич