Справа № 156/1175/25
провадження № 2/156/30/26

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2026 року сел. Іваничі 

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
з секретарем судових засідань Степанець Т.В.,

за участі: 
представниці позивача - адвоката Косик Л.А.,
представника відповідача - адвоката Ковальчука Д.В.,

розглянувши в режимі відкритих судових засідань у залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області (із застосуванням засобів відеоконференції) цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, у межах суми 131510,63 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції сторони позивача
1.1. Адвокат Косик Л.А., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до суду 24.09.2025 із позовом до ОСОБА_2 про компенсацію матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (ДТП).
1.2. Представниця позивача зазначила, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Renault Megane Scenic», 2007 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 . За участю цього автомобіля, котрим керував ОСОБА_3 , та мотоцикла марки «Geon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрим керував ОСОБА_2 , 16.08.2024 о 22 год 19 хв у сел. Іваничі Володимирського району Волинської області сталась ДТП (водій мотоцикла, здійснюючи рух другорядною дорогою, не надав переваги в русі автомобілю на головній дорозі, внаслідок чого мотоцикл передньою частиною зіткнувся з передньою лівою частиною автомобіля, водій та пасажири мотоцикла отримала травми, транспортні засоби отримали механічні пошкодження). У подальшому вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 14.04.2025 у справі № 156/1505/24 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), кваліфікованого за ч.2 ст. 286-1 КК України, вирок набрав законної сили. Таким чином, винуватість відповідача у скоєнні ДТП доведена судовим рішенням.
1.3. Унаслідок згаданої ДТП транспортному засобу «Renault Megane Scenic», 2007 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , спричинені механічні пошкодження, тож позивачу (як власнику майна) завдані певні матеріальні збитки. Згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності від 20.02.2025 № SOS-250129-302927 вартість (розмір) таких збитків становить 198593,10 грн..
1.4. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність власника мотоцикла «Geon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була застрахована. Тож ОСОБА_1 змушений був звернутись до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. МТСБУ було прийнято рішення про виплату позивачеві страхового відшкодування в розмірі 117082,47 грн.. Сторона позивача зазначає, що вартість майнових збитків, завданих ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП з вини відповідача, перевищує виплачений МТСБУ позивачу розмір страхового відшкодування, вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. 
1.5. Крім того, сторона позивача просить суд стягнути з відповідача суму моральної шкоди. ОСОБА_1 вказує, що належний йому автомобіль був суттєво пошкоджений і не може тепер використовуватись за призначенням, позивач змушений був терпіти зміни свого звичного способу життя. Позивач мешкає у сел. Іваничі, проходить військову службу у відділі у м. Любомль Управління СБУ у Волинській області, використовував автомобіль для проїзду до місця служби, також дружина та батько позивача мають встановлені групи інвалідності, змушені відвідувати медичні заклади, транспортний засіб був необхідний для транспортування близьких осіб позивача. ОСОБА_1 перебуває в стані постійного стресу, хвилювань з приводу пошкодженого майна та зміни звичного способу життя, це негативно позначається на здоров`ї позивача. Спричинену йому моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в розмірі 50000,00 грн..
1.6. Під час судового розгляду справи представниця позивача - адвокат Косик Л.А. підтримала повністю раніше заявлені позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 суму матеріальних збитків у розмірі 81510,63 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., а також вирішити питання про компенсацію понесених судових витрат за рахунок відповідача. Задля обґрунтування власної позиції адвокат посилалась на аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві. 
2. Стислий виклад позиції сторони відповідача 
2.1. Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі № 156/1175/25, особисто не брав участі у призначених судових засіданнях. Під час розгляду справи інтереси відповідача представляв адвокат Ковальчук Д.В.. 
2.2. Представник відповідача вказав, що сума 5000,00 грн. буде справедливою, розумною та пропорційною компенсацією моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок винних протиправних дій ОСОБА_2 , водночас заперечував проти стягнення з відповідача суми матеріальних збитків, визначеної позивачем. Адвокат зауважив, що для обчислення суми матеріальних збитків за основу треба брати реальну вартість матеріалів і робіт, затрачених на відновлення пошкодженої речі. На думку представника відповідача, сторона позивача не довела тієї обставини, що реальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля перевищує розмір виплаченого МТСБУ страхового відшкодування, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Крім того, адвокат здобув з відкритих джерел у мережі Інтернет інформацію про те, що транспортний засіб «Renault Megane Scenic», 2007 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , був проданий власником третій особі в грудні 2025 року, з огляду на це представник просив врахувати, що в цей спосіб позивач вже отримав часткову компенсацію завданої матеріальної шкоди. 
2.3. Таким чином, сторона відповідача вважала за можливе частково задовольнити вимоги, заявлені позивачем. 
3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії у справі
3.1. Ухвалою судді від 30.09.2025 прийнято до розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, у межах суми 131510,63 грн., відкрито провадження у справі, визначено необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.11.2025 на 13 год 00 хв.
3.2. Представниця позивача - адвокат Косик Л.А. звернулась до суду із клопотанням щодо забезпечення її участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою судді від 17.11.2025 таке клопотання задоволено. 
3.3. Ухвалою суду від 17.11.2025 підготовче провадження в цивільній справі № 156/1175/25 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 09.12.2025 на 13 год 00 хв..
3.4. До суду 09.12.2025 надійшло клопотання від адвоката Наумчука І.П., котрий представляє інтереси відповідача, адвокат просив надати йому можливість ознайомитись з матеріалами цивільної справи № 156/1175/25 в електронному виді, відкласти розгляд справи на іншу дату. 
Ухвалою суду від 09.12.2025 за клопотанням представника відповідача - адвоката Наумчука І.П., відкласти судове засідання щодо розгляду справи №156/1175/25 на 30.01.2026 на 11 год 00 хв., про дату час та місце здійснення судового засідання повідомлені учасники справи. Цією ж ухвалою продовжено строк розгляду справи № 156/1175/25 в порядку загального позовного провадження до 30.01.2026.
3.5. До суду 30.01.2026 надійшло клопотання адвоката Ковальчука Д.В., котрий представляє інтереси відповідача, про надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи № 156/1175/25. Таке клопотання судом задоволено. 
3.6. У судовому засіданні, призначеному на 30.01.2026 на 11 год 00 хв, взяли участь представниця позивача - адвокат Косик Л.А. та представник відповідача - адвокат Ковальчук Д.В.. Під час судового розгляду справи представник відповідача просив суд про оголошення перерви у судовому засіданні, необхідної адвокатові для підготовки в інтересах клієнта клопотання щодо витребування додаткових доказів. 
3.7. Ухвалою суду від 30.01.2026 задоволено клопотання сторони відповідача й оголошено перерву в судовому засіданні до 04.02.2026 до 10 год 30 хв. Цією ж ухвалою суду продовжено строк розгляду справи № 156/1175/25 в порядку загального позовного провадження до 04.02.2026.
3.8. До суду 03.02.2026 надійшло клопотання адвоката Ковальчука Д.В., який діє від імені та в інтересах відповідача, щодо витребування додаткових доказів. Ухвалою суду від 04.02.2026 клопотання представника відповідача щодо витребування додаткових доказів (інформації та документів з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях) залишено без задоволення.
3.9. Представник відповідача - адвокат Ковальчук Д.В. звернувся до суду із клопотанням щодо забезпечення його участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою судді від 04.02.2026 таке клопотання задоволено.
4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами у справі
4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згаданий принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). 
4.4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).
4.5. Суд, вислухавши думку представників сторін з приводу заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, котрі мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.
4.6. Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, внесений до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, має зареєстроване місце проживання у сел. Іваничі Волинської області (а. с. 8-10). Згідно з довідкою Управління СБУ у Волинській області від 26.05.2025 № 54/17/52-219 позивач на теперішній час проходить військову службу у відділі у АДРЕСА_1 (а. с. 31).
4.7. Згідно з довідкою ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Волинській області від 29.05.2025 № 153 ОСОБА_1 у квітні 2025 року перебував на амбулаторному лікуванні з приводу гіпертонічної хвороби (а. с.31, зворот). 
4.8. Згідно з копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 25.07.2023 ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок загального захворювання (а. с. 32). ОСОБА_4 у жовтні 2024 року, у липні 2025 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» (а. с. 33, зворот). Позивач стверджує, що ОСОБА_4 є його дружиною. 
4.9. Згідно з копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 від 15.10.2024 ОСОБА_5 є особою з інвалідністю І -А групи внаслідок загального захворювання (а. с. 32, зворот). Позивач стверджує, що ОСОБА_4 є його батьком. 
4.10. ОСОБА_1 був власником автомобіля «Renault Megane Scenic», 2007 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а. с. 10, зворот). Представниця позивача у судовому засіданні 04.02.2026 визнала той факт, що 16.12.2025 ОСОБА_1 здійснив продаж вказаного транспортного засобу третій особі, транспортний засіб перед цим був відремонтований, однак такий ремонт позивач здійснив уже після завершення підготовчого провадження у справі № 156/1175/25.
4.11. Як було встановлено вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 14.04.2025 у справі № 156/1505/24, за участю автомобіля «Renault Megane Scenic», 2007 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрим керував ОСОБА_3 , та мотоцикла марки «Geon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрим керував ОСОБА_2 , 16.08.2024 о 22 год 19 хв у сел. Іваничі Володимирського району Волинської області сталась ДТП (водій мотоцикла, здійснюючи рух другорядною дорогою, не надав переваги в русі автомобілю на головній дорозі, внаслідок чого мотоцикл передньою частиною зіткнувся з передньою лівою частиною автомобіля, водій та пасажири мотоцикла отримала травми, транспортні засоби отримали механічні пошкодження). Цим же вироком ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), кваліфікованого за ч.2 ст. 286-1 КК України, вирок набрав законної сили (а. с. 34-39).
4.12. Згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності від 20.02.2025 № SOS-250129-302927, наданим позивачем, вартість (розмір) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу «Renault Megane Scenic», 2007 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 198593,10 грн. (а. с. 14-30).
4.13. ОСОБА_1 звертався до МТСБУ із заявою від 24.12.2024 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (а. с. 7-8). МТСБУ було прийнято рішення про виплату позивачеві страхового відшкодування в розмірі 117082,47 грн., що підтверджено довідкою цієї установи від 06.07.2025 № 3-01а/16855 (а. с. 13).
4.14. Будь-яких інших доказів сторони (представники сторін) на підтвердження власних позицій у справі до суду не надали.
5. Оцінка суду
5.1. Вирішуючи по суті вимоги, заявлені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , суд зазначає про таке.
5.2. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу (ЦК) України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
5.3. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 14 ЦК України).
5.4. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
5.5. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
5.6. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
5.7. За загальним правилом (ч. 1 ст. 1167 ЦК України), моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
5.8. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
5.9. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).
5.10. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах (ч.3 ст. 1187 ЦК України).
5.11. Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
5.12. На час виникнення між сторонами спірних правовідносин були чинними норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, котрі регулювали відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і були спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
5.13. Так, відповідно до ст. 1 вказаного Закону страхувальниками визначались юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Страховиками були визначені страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілими особами визнавались юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
5.14. Згідно зі ст. 4 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначались страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, МТСБУ, потерпілі.
5.15. Положення ст. 6 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV наголошували, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
5.16. Відповідно до ст. 28 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV відшкодуванню підлягала шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
5.17. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу підлягали відшкодуванню витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV).
5.18. Відповідно до ст. 30 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV транспортний засіб вважався фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважався економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважався знищеним, його власнику відшкодовувались різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
5.19. Згідно зі ст. 41 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих повинно було відшкодувати шкоду на умовах, визначених згаданим Законом, зокрема, в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
5.20. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (або МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (ст. 35 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV).
5.21. У ст. 36 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV зазначено, що страховик (або МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
5.22. Як встановлено судом зі змісту вироку від 14.04.2025 у справі № 156/1505/24, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, що спричинило потерпілим особам тяжкі тілесні ушкодження).
5.23. Згідно з вказаним вироком неповнолітній на той час ОСОБА_2 16.08.2024 близько 22 год 10 хв керував технічно справним мотоциклом марки «Geon», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, здійснював рух по проїзній частині пров. Тихого в напрямку вул. Банківської в межах населеного пункту сел. Іваничі Володимирського району Волинської області з певною швидкістю, виїздив з другорядної дороги на нерегульоване перехрестя з головною дорогою по вул. Банківській. При цьому водій мотоцикла був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, перед початком виїзду на головну дорогу не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинення керованого ним транспортного засобу в момент виявлення небезпеки для руху, не надав переваги в русі автомобілю марки «Renault» моделі «Megane Scenic», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_3 , котрий здійснював рух по вул. Банківській в напрямку від вул. Незалежності у сел. Іваничі. ОСОБА_2 почав проїздити вказане перехрестя, перетинаючи головну дорогу, внаслідок чого водій ОСОБА_3 не зміг об`їхати перешкоду у таких дорожніх умовах і скоїв зіткнення з мотоциклом, керованим обвинуваченим (а. с. 34-39).
5.24. Таким чином, ДТП сталась за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «Renault» моделі «Megane Scenic», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , та мотоцикла марки «Geon», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . 
5.25. Зі змісту дослідженого вироку суду вбачається, що ОСОБА_1 на той час був власником автомобіля марки «Renault» моделі «Megane Scenic», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , власницею мотоцикла марки «Geon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на той час була ОСОБА_6 (мати відповідача). 
5.26. Цивільно - правова відповідальність власниці мотоцикла марки «Geon» ОСОБА_6 на той час не була застрахована, цей факт визнається обома сторонами. 
5.27. Під час судового розгляду справи сторона позивача визнала той факт, що ОСОБА_1 у грудні 2025 року продав автомобіль «Renault Megane Scenic» третій особі, транспортний засіб перед тим був відремонтований.
5.28. У подальшому, після набрання законної сили вироком, котрим установлена винуватість ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, ОСОБА_1 звертався до МТСБУ із заявою від 24.12.2024 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (а. с. 7-8). МТСБУ було прийнято рішення про виплату позивачеві страхового відшкодування в розмірі 117082,47 грн., що підтверджено довідкою цієї установи від 06.07.2025 № 3-01а/16855 (а. с. 13).
5.29. Зважаючи на встановлені у вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 14.04.2025 у справі № 156/1505/24 обставини скоєння ДТП (страхового випадку) з вини водія ОСОБА_2 , котрий керував мотоциклом у стані алкогольного сп`яніння, позивач має право вимагати від винної особи компенсації матеріальних збитків та моральної шкоди. 
5.30. Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішній час є повнолітньою дієздатною фізичною особою, тож обов`язок його батьків відшкодувати шкоду, завдану з вини неповнолітнього, вже припинився з огляду на положення ст. 1179 ЦК України. Тому ОСОБА_1 правомірно заявив позовні вимоги саме до ОСОБА_2 як безпосереднього заподіювача шкоди. 
5.31. Згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності від 20.02.2025 № SOS-250129-302927, наданим позивачем, вартість (розмір) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу «Renault Megane Scenic», 2007 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 198593,10 грн. (а. с. 14-30).
5.32. Як зазначає позивач, відповідач повинен здійснити відшкодування матеріальних збитків, пов`язаної з пошкодженням автомобіля «Renault Megane Scenic», сторона позивача вважає, що розмір таких матеріальних збитків має визначатись з урахуванням сплаченого страхового відшкодування (виплата на суму 117082,47 грн., здійснена МТСБУ на користь ОСОБА_1 ) та становитиме 81510,63 грн. (з розрахунку 198593,10 - 117082,43 = 81510,63).
5.33. Водночас ст. 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
5.34. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Поняття збитків визначено у ст. 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
5.35. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
5.36. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.
5.37. Такий висновок відповідає правовим позиціям, висловленим у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18), у постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 638/10072/19 (провадження № 61-15443св20).
5.38. Стороною позивача не були надані до суду докази щодо розміру фактично понесених ОСОБА_1 витрат на ремонт пошкодженого автомобіля «Renault Megane Scenic», котрий в подальшому був проданий третій особі. 
5.39. Як убачається зі звіту суб`єкта оціночної діяльності від 20.02.2025 № SOS-250129-302927, вартість відновлювального ремонту згаданого транспортного засобу з урахуванням зносу була визначена на рівні 117082,47 грн. Отже, саме така сума може бути вартістю матеріальних збитків, завданих позивачеві пошкодженням автомобіля. 
5.40. При цьому МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування збитків саме в такому розмірі (а. с. 13). Сторона позивача не заперечує факту отримання ОСОБА_1 такого відшкодування. Тож повторне стягнення з відповідача ОСОБА_2 цієї ж суми відшкодування призведе до компенсації позивачеві матеріальних збитків у подвійному розмірі, що законом не передбачено. З цих підстав суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.
5.41. Натомість заявлені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позовні вимоги про компенсацію моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.
5.42. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
5.43. Згідно з правовими позиціями, висловленими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору (п.5 постанови); розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та тривалість страждань, тяжкість завданої травми (п.9 постанови).
5.44. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості й справедливості, глибини моральних страждань. 
5.45. Ураховуючи глибину моральних страждань ОСОБА_1 , перенесених ним у результаті пошкодження належного йому автомобіля, встановлену вироком суду винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, беручи до уваги, що внаслідок пошкодження майна позивач пережив певну стресову ситуацію, вимушений був терпіти певну зміну свого звичного способу життя, пов`язану із необхідністю відшукання транспорту для проїзду за місцем несення військової служби, для доставляння дружини до медичного закладу, розташованого в іншому населеному пункті, суд убачає наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди.
5.46. З урахуванням принципів розумності та справедливості, притаманних вітчизняному цивільному законодавству, суд встановлює розмір моральної шкоди, обґрунтований і достатній для відшкодування позивачеві - 10 000,00 грн..
5.47. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди підлягають частковому задоволенню. 
6. Розподіл судових витрат між сторонами
6.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
6.2. Позивач сплатив судовий збір за заявлені ним позовні вимоги майнового характеру в розмірі 1052,08 грн. (згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за ставкою на рівні 1 % від ціни позову, із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі) (а. с. 1).
6.3. Сторона позивача заявила про наявність понесених витрат на професійну правничу допомогу, але докази на підтвердження розміру таких витрат не подавала. 
6.4. Сторона відповідача не заявляла про наявність понесених судових витрат у справі № 156/1175/25.
6.5. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
6.6. Оскільки рішенням суду від 04.02.2026 у справі № 156/1175/25 вимоги майнового характеру ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заявлені на суму 131510,63 грн., були задоволені частково, в межах стягнення з відповідача суми 10000,00 грн., то з урахуванням вимог пропорційності суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати щодо сплати судового збору в розмірі 79,99 грн. (з розрахунку 10000,00 : 131510,63 х 1052,08 = 79,999617).

Керуючись ст. 3, 4, 11, 15, 16, 22, 1166, 1167, 1187,1188 Цивільного кодексу України, ст. 1, 23, 28, 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 19, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 79 (сімдесят дев`ять) гривень 99 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст цього рішення суду виготовлений 11.02.2026.

Учасники справи:
1)позивач -  ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 );
2)представниця позивача - адвокат Косик Лілія Андріївна (адреса місця здійснення адвокатської діяльності: вул. Городоцька, буд. 359, оф. 238, м. Львів, Львівська область, Україна, поштовий індекс 79040; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 );
3)відповідач - ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 );
4)представник відповідача - адвокат Ковальчук Дмитро Володимирович (адреса місця здійснення адвокатської діяльності: вул. Набережна, буд. 4, оф. 425, м. Луцьк, Волинська область, Україна, поштовий індекс 43025; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ).

Головуючий у справі суддя А.Є. Бєлоусов