Справа № 347/561/25
Провадження № 1-кп/347/127/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. м.Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025091190000066 від 19.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, депутатом не являється, не працевлаштованого, на утриманні має п`ятеро неповнолітніх дітей, раніше не судимого, 
- обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст.358 КК України, 
в с т а н о в и в: 
ОСОБА_4 вчинив підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також використання завідомо підробленого документа. 
Кримінальні правопорушення вчинені за наступних обставин.
ОСОБА_4 не маючи посвідчення водія, яке знаходиться в офіційному обороті та території України, вступив в злочинну змову з невстановленою органом досудового розслідування особою, до якої звернувся з проханням посприяти скорішому отриманню ним вказаного документу, без складання іспитів у сервісних центрах МВС України. Коли невстановлена особа погодилась ОСОБА_4 , з метою виконання свого злочинного умислу в невстановлений час, в невстановленому місці надав вказаній невстановленій особі власну фотокартку та свої анкетні дані для виготовлення бланку посвідчення водія, яке видається у встановленому законом порядку та надає право керувати автомобілем.
Після цього невстановлена особа, знаходячись в невстановленому місці, в невстановлений час, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.11.2024, видане нібито ТСЦ № 1242 на ім`я ОСОБА_4 , яке в подальшому було передане останньому засобами поштового зв`язку.
Таким чином, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1994 року №340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке відповідно до п.п. 2.1 «а» та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 року зі змінами) водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив дане посвідчення в себе та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами.
Відповідно до висновку експерта від 28.02.2025 посвідчення водія серією НОМЕР_1 від 02.11.2024, видане на ім`я ОСОБА_4 за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає посвідченням водія, які знаходяться у офіційному обігу.
Всі зображення у вказаному посвідченні водія виконані термосублімаційним способом друку за допомогою засобів оперативної поліграфії.
Згідно інформації РСЦ ГСЦ від 24.02.2025, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування паспортними засобами сервісними центрами МВС не видавалось.
Посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 від 02.11.2024 згідно бази даних Єдиного державного реєстру МВС України видане 07.09.2024 в ТСЦ №0741 громадянину ОСОБА_5 , категорії «В», статус зазначеного посвідчення « виданий».
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати та засвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України.
Крім того, 19.02.2025 близько 10:59 год. в с. Тюдів, вулиця Шевченка Косівського району Івано-Франківської області, при перевірці документів, ОСОБА_4 , достовірно знаючи та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою використання завідомо підробленого офіційного документу, пред`явив та видав працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.11.2024, видане на ім`я ОСОБА_4 , яке за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає посвідченням водія, які знаходяться у офіційному обігу.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.
У сукупності ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені частинами 3, 4 статті 358 Кримінального кодексу України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю і підтвердив всі обставини, що викладені в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати. 
Також заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною та не заперечує щодо розгляду справи, згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку. 
Враховуючи вищенаведене та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, вчиненого за попередньою змовою групою осіб доведена повністю, а його дії кваліфіковано правильно за ч.3 ст.358 КК України та вина ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документа доведена повністю, а його дії кваліфіковано правильно за ч.4 ст.358 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК судом не встановлено.
Суд при призначенні ОСОБА_4 покарання також враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке за ч.3 ст.358 КК України відноситься до нетяжкого злочину, а за ч.4 ст.358 КК України до кримінального проступку, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, що стверджується характеристикою Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 24.02.2025р. №74, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно інформації КНП «Вижницька міська лікарня» від 04.03.2025р., раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на утриманні знаходиться п`ятеро неповнолітніх дітей, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей, довідкою про склад сім`ї та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 24.02.2025р. 
В силу вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. 
А тому, покарання ОСОБА_4 слід призначити за ч.3 ст.358 КК України у виді позбавлення волі, а за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу, тобто у межах санкцій даних статтей.
Так як ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які складають сукупність кримінальних правопорушень, то йому слід призначити остаточне покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.
Проте, з врахуванням вимог чинного законодавства, тяжкості кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, згідно з положеннями ст.75 КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та відсутні підстави для його обрання на цій стадії судового розгляду.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні становлять 4775,4грн., які слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 3, 4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.3 ст.358 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
-за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
В силу ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.
В силу ч.1 п.п.1,2 та ч.3 п.2 ст. 76 КК України зобов"язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також періодично з”являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (рахунок UA838999980313030115000009266 «Інші надходження», код доходу 24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач ГУК в Івано-Франківській області /Косівський район/ 24060300, код отримувача 37951998 – 4 775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять)грн.40коп. витрат пов`язаних із проведенням експертизи. 
Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.11.2024, видане на ім`я ОСОБА_4 , яке за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає посвідченням водія, які знаходяться у офіційному обігу та зберігається у Івано- Франківському НДЕКЦ МВС України - знищити; оптичний носій інформації №CMDR47G-CFMW03-0237 із відеозаписами факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя        ОСОБА_1