УХВАЛА
03 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 161/10163/25
провадження № 61-14929ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Носков Олександр Миколайович, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про визнання протиправним та скасування акту про порушення та протоколу,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2025 року позивач ПрАТ «Волиньобленерго звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії в сумі 13 368, 73 грн.
У липні 2025 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву до ПрАТ «Волиньобленерго», у якому просила визнати протиправними та скасувати акт про порушення №001499 від 21 січня 2025 року та протокол №122 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ ПрАТ «Волиньобленерго».
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня            2025 року позовну заяву ПрАТ «Волиньобленерго» задоволено. Стягнуто з                 ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Волиньобленерго» вартість необлікованої електричної енергії в сумі 13 368,73 грн. 
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПрАТ «Волиньобленерго» про визнання протиправним та скасування акту про порушення та протоколу відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Носкова О. М. залишено без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області 
від 11 вересня 2025 року залишено без змін.
27 листопада 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Носков О. М., через підсистему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області 
від 11 вересня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду 
від 18 листопада 2025 року, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.
Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. При розгляді можливих заходів щодо судів третьої інстанції державам слід мати на увазі, що справи вже пройшли слухання в двох інших судах.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд як суд касаційної інстанції з перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів.
Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення вартості необлікованої електричної енергії в сумі 13 368, 73 грн, а також зустрічні вимоги про визнання протиправним та скасування акту про порушення та протоколу, що стали підставою нарахування цієї вартості необлікованої електричної енергії. Фактично спірна сума у цій справі становить складає 13 368,73 грн. Таким чином ціна позову у цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року (250 х 3 028 грн = 757 000 грн). 
Вирішення спору пов`язано з необхідність дослідження доказів та підтвердження або спростування факту самовільного підключення електропроводки житлового будинку до електромережі та правомірності нарахування вартості необлікованої електричної енергії.
Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності. 
Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
Колегія суддів враховує доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються оцінки доказів у справі, та вважає, що незгода заявниці з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами не свідчить про те, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи.
Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду цієї справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій. Заявниця не має права вимагати касаційного перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення лише з метою проведення ще одного слухання справи, переоцінки доказів та ухвалення нового судового рішення.
Таким чином випадків, за наявності яких судове рішення у цій справі підлягає касаційному оскарженню, не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Носков О. М., подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, не довела наявності винятків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Носков Олександр Миколайович, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня                  2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про визнання протиправним та скасування акту про порушення та протоколу.
Копію ухвали надіслати заявниці. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                Є. В. Синельников

 
                                                                                                       О. М. Осіян

 
                                                                                                        В. В. Шипович