ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3050/23(916/672/25)	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюк І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М. 

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.
за участю:
від ОСОБА_1 - адвокат Рудік Н.В.
Арбітражна керуюча Степаненко І.Є. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 
по справі №916/3050/23(916/672/25) 
за позовом: ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» 
до відповідачів: 
1. ОСОБА_1 ; 
2. ОСОБА_2 ;
3. ОСОБА_3 
про покладення солідарної і субсидіарної відповідальності та солідарне стягнення з відповідачів 2 007 949, 24 грн.

суддя суду першої інстанції - Райчева С.І. 
місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст рішення складено та підписано: 13.10.2025 року 

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 році ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» арбітражна керуюча Степаненко І.Є. звернулась до Господарського суду із позовною заявою про покладення на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарної відповідальності за вимогами кредиторів у справі №916/3050/23, покладання на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» та стягнення з Відповідачів солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» 2 007 949, 24 грн.
В обґрунтуванні позовних вимог ліквідатор посилалась на положення ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства та зазначала, що під час виконання повноважень розпорядника майном та ліквідатора у справі №916/3050/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» нею було встановлено, що керівництвом боржника в особі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювали комплекс дій направлених на зупинення діяльності підприємства, виводу його активів та подальше відчуження підприємства з наявною заборгованістю перед кредиторами з нульовими активами.
Також, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за результатами проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності Боржника, встановлено наявність ознак доведення до банкрутства службовими особами Боржника, які здійснювали управління Боржником до відкриття провадження у справі про банкрутство, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Також, арбітражною керуючою встановлено наявність незаконних дій діючого керівника та засновника Боржника ОСОБА_3 у разі банкрутства. 
Крім того, в обґрунтуванні позовних вимог стосовно покладення солідарної відповідальності Позивач зазначає, що у порушення вимог абз. 2 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у місячний строк не звернулись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкротство Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» за наявності ознак виникнення неплатоспроможності. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» 2 007 949, 24 грн. 
У іншій частині позову - відмовлено.
Обґрунтування судового рішення. 
В мотивах прийнятого судового рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що господарський суд погоджується з висновками арбітражної керуючої Степаненко І.Є. про те, що керівництво боржника в особі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювали комплекс дій направлених на зупинення діяльності підприємства, виводу його активів та подальшого відчуження підприємства з наявною заборгованістю перед кредиторами з нульовими активами.
Щодо позовних вимог про покладення солідарної та субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» перед кредиторами на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд вважає, що обраний Позивачем спосіб захисту є не належним, оскільки не поновить порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП».
У зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що слід задовольнити позов ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» у частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 2 007 949, 24 грн. 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням,  ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 30 вересня 2025 року справі № 916/3050/23(916/672/25) повністю; прийняти нове судове рішення у справі № 916/3050/23(916/672/25), яким в задоволенні заяви арбітражного керуючого Степаненко Ірини Євгеніївни про покладення солідарної та субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ «Шпак Трейд Груп» відмовити в повному обсязі та судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП».
Узагальнені доводи апеляційної скарги. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не було встановлено об`єктивної сторони господарського правопорушення. 
Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що в рішенні суду вказано, що відповідач може бути притягнутий до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства шляхом встановлення в його діях складу господарського правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони). При цьому, Господарський суд Одеської області об`єктивну сторону господарського правопорушення визначив загальними фразами без зазначення того, які саме дії Відповідача призвели до банкрутства Товариства, а саме в рішенні суду вона визначена так: «об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб та/або юридичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів»
Тобто зміст відповідного делікту становлять умисні і цілеспрямовані дії/бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам.
Скаржник зазначає про те, що з тексту рішення суду вбачається, що скоріш за все закупівля Товариством паливних талонів призвела до банкрутства, що могло б бути об`єктивною стороною господарського правопорушення, якщо такі дії Відповідача справді призвели до банкрутства Товариства. Однак в Рішенні суду не прослідковується причинно - наслідковий зв`язок між банкрутством Товариства та придбанням паливних талонів.
Скаржник вважає, що банкрутство відбулось як результат господарської діяльності Товариства. 
Отже, на думку скаржника, враховуючи відсутність доведеної об`єктивної сторони господарського правопорушення, відповідач не може бути притягнутий до солідарної відповідальності.
Підсумовуючи, скаржник зазначає, що в справі № 916/3050/23(916/672/25) заявником не доведено належними та допустимими доказами об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства Товариства суб`єктами, які є відповідачами у даній справі. 
По-друге, на думку скаржника, суд першої інстанції не дослідив «ознаки загрози неплатоспроможності» та питання моменту втрати платоспроможності Товариством, не встановив об`єктивно чи дійсно Товариство було неплатоспроможним у період управління ним ОСОБА_1 , а обмежився загальними фразами із зазначенням періоду настання неплатоспроможності, який складає більше ніж півроку.
В третє, скаржник в апеляційній скарги також зазначає,  в рішенні суду першої інстанції ігнорується факт порушення договорів зі сторони кредиторів в частині оплати за виконаними договорами. 
В четверте, скаржник вважає, що рішенням суду його неправомірно притягнуто до солідарної відповідальності, та із застосуванням норм для притягнення до субсидіарної відповідальності.
Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.
02.12.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Степаненко Ірини Євгеніївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» 2 007 949, 24 грн. 
У іншій частині позову - відмовлено.
29.10.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 по справі №916/3050/23(916/672/25).
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2025.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/3050/23(916/672/25) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3050/23(916/672/25) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 по справі №916/3050/23(916/672/25) до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції. 
11.11.2025 матеріали справи №916/3050/23(916/672/25) надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 по справі №916/3050/23(916/672/25)- залишено без руху.
Встановлено ОСОБА_1 строк для надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 7267, 20 грн. - протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Попереджено скаржника ОСОБА_1 , що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
20.11.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків. До вказаної заяви було додано: докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 7267, 20 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 по справі №916/3050/23(916/672/25).
Призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 по справі №916/3050/23(916/672/25) на 27.01.2026 о 14:30 год.
У судовому засіданні 27.02.2026 представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав, наведених в них.
Арбітражна керуюча Степаненко І.Є. заперечував щодо задоволення апеляційних скарг з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.
Інші представники сторін в судове засідання не з`явились. 
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.
02.08.2016 зареєстровано та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань юридичну особу під назвою Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-МОНТАЖ КИЇВ» (код ЄДРПОУ 40710017).
На підставі Протоколу № 2 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-МОНТАЖ КИЇВ» від 24.05.2017 ОСОБА_1 став 100% власником Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-МОНТАЖ КИЇВ». На посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-МОНТАЖ КИЇВ» з 25.05.2017 призначено ОСОБА_1 
25.09.2018 на підставі Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-МОНТАЖ КИЇВ», у зв`язку із укладенням договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-МОНТАЖ КИЇВ», ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-МОНТАЖ КИЇВ» у розмірі 49%. Таким чином, розподіл часток у статутному капіталі товариства становив: 51% ОСОБА_1 та 49% ОСОБА_2 . 
Того ж дня, загальними зборами Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-МОНТАЖ КИЇВ» вирішено змінити виконавчий орган Товариства з Директора на Дирекцію, яка складається з Директора ОСОБА_1 та Директора з технічних питань ОСОБА_2 ОСОБА_2 на посаду Директора з технічних питань вирішено призначити з 25.09.2018р.
21.01.2019 змінено назву та місце реєстрації підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-МОНТАЖ КИЇВ» (04111, м. Київ, вул. Салютна, 29-А, кв. 2) на Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОФТ» (04073, м. Київ, проспект О. Бандери, 6).
21.06.2019 на підставі Протоколу № 21/06/2019 було збільшено статутний капітал до 350 000, 00 грн. у тих частках, якими володіли Засновники.
07.07.2021 проведено державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОФТ», а саме зі складу Засновників учасників Товариства виключено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та включено інформацію про Засновника учасника Товариства ОСОБА_3 .
Рішення єдиного учасника №07/07/21 Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОФТ» від 07.07.2021 ОСОБА_3 вирішено: змінити повне найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП»; змінити місцезнаходження на 65005, м. Одеса, вул. Дальницька, 25; звільнити директора ОСОБА_1 з 07.07.2021 та призначити на посаду директора ОСОБА_3 з 08.07.2021.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП».
Щодо передумов для покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство.
За приписами абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ (в редакції, чинній на момент звернення заявника із відповідною заявою у цій справі, а саме на 28.01.2025, пункт 1.3) боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі виникнення неплатоспроможності, зокрема якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами або якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з абзацом другим частини шостої цієї статті КУзПБ, якщо органи управління боржника допустили порушення цих вимог, вони несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення органами управління боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначених осіб.
Щодо правової природи солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство Суд зазначає, що цей вид відповідальності має деліктну природу, що узгоджується із частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
А тому положення частини шостої статті 34 КУзПБ з урахуванням статті 22 ЦК України та висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 80) слід розуміти як відповідальність порушника за збитки, завдані боржнику, а відповідно, і його кредиторам.
У цих висновках Суд звертається до правової позиції, сформульованої Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21 (пункти 10.15, 10.19).
Тлумачення положень частини шостої статті 34 КУзПБ полягає в такому:
- порушення вимоги Закону своєчасно звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство є підставою для стягнення з винного члена органу управління боржника збитків, спричинених таким порушенням, на користь боржника;
- належним позивачем за вимогою про стягнення збитків є як кредитор, так і боржник;
- кошти, стягнені із суб`єкта солідарної відповідальності, є коштами боржника, які, зокрема, включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані для задоволення вимог кредиторів лише у порядку черговості, встановленому КУзПБ.
У цих висновках Суд звертається до правової позиції, сформульованої Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21 (пункт 10.42).
Тож визначене нормами частини шостої статті 34 КУзПБ правопорушення має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.
Одним із таких елементів є розмір солідарної відповідальності, тобто розмір збитків, завданих боржнику, а відповідно, і його кредиторам внаслідок допущеного порушення, що полягає у порушенні визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ місячного строку звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі загрози неплатоспроможності (неплатоспроможності, в чинній редакції частини шостої статті 34 КУзПБ) боржника та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, звернення до суду із вимогами про покладення на винного члена органу управління боржника солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство потребує належного та правильного, відповідно до закону, визначення заявником розміру цієї відповідальності та заявлення ним до суб`єкта (суб`єктів за наявності) солідарної відповідальності вимоги щодо стягнення відповідної суми задля задоволення тих вимог кредиторів, що лишились незадоволеними внаслідок допущеного таким суб`єктом відповідного порушення.
Без зазначення в заяві про покладення солідарної відповідальності розміру цієї відповідальності та за відсутності вимоги про стягнення із суб`єкта солідарної відповідальності відповідної суми звернення із такими вимогами є неналежним, а тому відсутні підстави для їх задоволення.
У наведених висновках (пункти 8.5 та цей пункт) Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої в постановах від 10.12.2024 у справі № 902/1157/21 (пункти 8.5. 8.6), від 05.03.2025 у справі № 908/1244/22 (пункт 7.6), від 10.04.2025 у справі № 925/367/20(925/143/24) (пункт 33), від 04.06.2025 у справі № 910/18144/23.
Щодо правил визначення розміру солідарної відповідальності у справі про банкрутство, то Верховний Суд неодноразово (зокрема в постанові від 10.12.2024 у справі № 902/1157/21) звертав увагу на те, що звернення до суду з вимогами про покладення на винного члена органу управління боржника солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство потребує визначення заявником розміру цієї відповідальності та заявлення ним до суб`єкта солідарної відповідальності вимоги щодо стягнення відповідної суми задля задоволення тих вимог кредиторів, що лишились незадоволеними внаслідок допущеного таким суб`єктом відповідного порушення.
Деліктна природа солідарної відповідальності в розумінні частини шостої статті 34 КУзПБ (з урахуванням правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду в складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21, пункт 8.3) зумовлює необхідність визначення розміру такої відповідальності, виходячи з обсягу майнової шкоди, заподіяної кредиторам неправомірною бездіяльністю керівника (органів управління) боржника, яка полягає в незадоволенні вимог кредиторів.
З огляду на наведене неправильним є визначення солідарної відповідальності у загальному розмірі всіх грошових вимог кредиторів до боржника (відповідно до відомостей реєстру вимог кредиторів тощо) без урахування того, яка частина з них може бути погашена в процесі банкрутства, зокрема, за рахунок реалізації майна боржника, включеного до ліквідаційної маси, з урахуванням також того майна (активів), повернення якого до складу ліквідаційної маси боржника здійснюється за наслідками вирішення спорів про недійсність правочинів з відчуження відповідного майна (майнових прав, інших активів) боржника, адже керівник (член органу управління) боржника має нести відповідальність саме за незадоволення вимог кредиторів.
Тобто в разі, якщо керівник (орган управління) боржника припустився порушень вимог частини 6 статті 34 КУзПБ, але його майна / активів у складі ліквідаційної маси (зокрема внаслідок вчинення арбітражним керуючим передбачених КУзПБ дій, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, визнання недійсними певних правочинів та спростування майнових дій боржника тощо) виявилося достатньо для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів, досягається виконання одного із основних завдань провадження у справі про банкрутство - задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника (положення преамбули КУзПБ).
Тож, достатність майна боржника, що включається до складу ліквідаційної маси і спрямовується на задоволення вимог кредиторів боржника, виключає застосування солідарної відповідальності у справі про банкрутство (з урахуванням її деліктної природи в розумінні вказаної норми), оскільки в такому випадку відсутні негативні наслідки, завдані кредиторам боржника внаслідок неправомірної бездіяльності його керівника (органу управління).
Водночас у разі недостатності майна / активів боржника для погашення всієї сукупності грошових вимог кредиторів, розмір солідарної відповідальності керівника (органу управління) боржника в разі допущення ним відповідного порушення належить визначати, виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою, яка саме й становитиме розмір непогашених вимог кредиторів, тобто розмір заподіяної ним шкоди.
У цих висновках Суд виходить з того, що визначення зазначеної суми збитків кредиторів можливо лише після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі, тому звернення із заявою про покладення солідарної відповідальності на винних осіб та задоволення такої заяви судом до встановлення факту недостатності майна боржника за результатами погашення грошових вимог кредиторів є передчасним.
Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі № 906/1155/20(906/1113/21) у вирішенні спору щодо притягнення відповідних осіб до субсидіарної відповідальності на підставі частини 2 статті 61 КУзПБ.
Такий висновок підлягає також врахуванню mutatis mutandis у вирішенні питання щодо розміру солідарної відповідальності осіб, які порушили вимоги частини шостої статті 34 КУзПБ, враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду в складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21, щодо подібності відповідних правовідносин з огляду на їх деліктну природу; необхідності телеологічного тлумачення вказаної норми КУзПБ, зважаючи на цілі законодавчого регулювання та його загальну спрямованість (дух закону); необхідності стягнення коштів із члена органу управління боржника на підставі частини 6 статті 34 КУзПБ саме на користь боржника з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси та спрямуванням їх на задоволення вимог кредиторів.
У наведеному підході щодо порядку визначення розміру солідарної відповідальності у справі про банкрутство Суд звертається до висновків Верховного Суду, сформульованих у постанові від 21.08.2025 у справі № 904/9266/21, які підлягають врахуванню у спірних правовідносинах відповідно до приписів частини четвертої статті 300 ГПК України (у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги).
Отже, грошові суми солідарної відповідальності фактично є сумою збитків, завданих боржнику його керівником (членом органу управління) через неподання (несвоєчасне подання) заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, попри загрозу неплатоспроможності боржника (в попередній редакції частини шостої статті 34 КУзПБ); і розмір такої відповідальності має визначатися як різниця між сумою вимог кредиторів та вартістю виявлених у Боржника в процедурі ліквідації майнових активів та сум, отриманих від їх реалізації.
Недотримання цього правила визначення розміру солідарної відповідальності, а саме заявлення вимоги про покладення солідарної відповідальності передчасно, зокрема до завершення реалізації всіх виявлених активів боржника, що підлягають включенню до ліквідаційної маси та погашення за рахунок отриманих сум вимог кредиторів у справі про банкрутство, виключає оцінку судом факту наявності відповідного правопорушення та його елементів, та є підставою для відмови у задоволенні відповідної вимоги.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» 2 007 949,24 коп. та відхиляє доводи апеляційної скарги, відповідно до наступного.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2023 у справі №916/3050/23 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 2 007 949, 24 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.12.2024 у справі №916/3050/23 здійснено часткове правонаступництво кредиторських вимог Акціонерного товариства «БАНК СІЧ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «ВІНСТАР».
Таким чином, станом на дату звернення Позивача до суду із позовною заявою загальний розмір грошових вимог кредиторів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» складав 2 007 949, 24 грн., кредиторами Боржника є Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України», Головне управління ДПС в Одеській області, Акціонерне товариство «БАНК СІЧ», Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (КИЇВРАДИ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та Товариство з обмеженою відповідальністю "фінансова компанія «ВІНСТАР» (т. 1 а.с. 17).
Під час виконання повноважень розпорядника майном та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» арбітражною керуючою Степаненко І.Є. були вжиті заходи стосовно встановлення майна Боржника, а саме: арбітражна керуюча зверталась із запитами стосовно надання інформації про діяльність підприємства до керівника та засновника Боржника ОСОБА_3 та колишніх засновників та керівників Товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте, жодна з вказаних осіб відповіді на запити арбітражної керуючої не надала, документи Боржника арбітражній керуючій передано не було. 
Також, з метою виявлення майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» арбітражною керуючою Степаненко І.Є. були направлені запити про надання інформації/відомостей до установ та організацій, які ведуть реєстри майнових прав, отримано відомості з державних реєстрів та інформацію з банківських установ. Згідно одержаних відповідей та документів, наявність будь-яких активів у Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» не встановлено. Грошові кошти на банківських рахунках відсутні. 
Арбітражною керуючою Степаненко І.Є. були проведені аналізи фінансово-господарської діяльності стану суб`єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» станом на 29.02.2024 та у ліквідаційній процедурі, за результатами проведених аналізів арбітражною керуючою було зроблено висновок про наявність ознак доведення до банкрутства наступними службовими особами Боржника, які здійснювали управління Боржником до відкриття провадження у справі про банкрутство: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Також, арбітражною керуючою зроблено висновок про наявність незаконних дії діючого керівника та засновника Боржника ОСОБА_3 у разі банкрутства.
Вказані висновки арбітражною керуючою Степаненко І.Є. зроблено з урахуванням наступних обставин.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювали управління Товариством з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» (були засновниками та входили у склад Дирекції Товариства як Директор і Директор з технічних питань) у період з 2018р. по 2021 рік.
За даними арбітражної керуючої Степаненко І.Є., у вказаний період підприємство здійснювало господарську діяльність, подавало звіти до відповідних органів, мало працівників в штаті. Крім того, Керівник та Засновник надавали фінансові допомоги для належного функціонування підприємства. 
Починаючи з середини 2020 року Боржник починає порушувати умови Договорів на виконання робіт, достроково розриваються договори та починає накопичуватись кредиторська заборгованість. На підтвердження зазначених обставин ліквідатор Банкрута посилається на судові рішення, якими з Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» на користь кредиторів стягнуто грошові кошти, а також на податкову звітність Боржника.
З наданих до матеріалів справи доказів вбачається наступне.
Заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» виникла у наслідок порушення обсягу та графіку виконання робіт за Договором № 2004000498 від 27.04.2020.
Рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/3364/21 від 31.05.2022 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 619 918, 81 грн. пені та 342 496, 58 штрафу за невиконання підрядних робіт у об`ємі та строк, визначений у Договорі, а саме до 31.12.2020 та 14 436, 23 грн. судового збору. Вказане рішення набрало законної сили 28.06.2022р.
Податкова заборгованість у Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» виникла на підставі поданого підприємством звіту «Податкова декларація з податку на прибуток» від 15.02.2021 року та уточнюючого розрахунку до нього від 07.07.2021.
Кредиторські вимоги Акціонерного товариства «БАНК СІЧ» обґрунтовані наявністю заборгованості за Генеральним договором про надання банківської гарантії № 202062/19-55 від 07.08.2019, яку було стягнуто рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2023 у справі №916/3501/22, яке набрало законної сили 25.05.2023. 
У зазначеному рішенні Судом встановлено, що Банк надавав гарантії в рамках Договору зі строком дії не пізніше ніж 01.10.2021 02.08.2021 Банк від ТОВ «Оператор газотранспортної системи» отримав вимогу про сплату коштів у сумі 245 999, 88 грн. за Банківською гарантією через порушення Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» зобов`язань за договором про закупівлю, що забезпечувались Банківською гарантією.
У зв`язку з неможливістю Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» відшкодувати Банку сплачені ним кошти за Банківською гарантією, Банк сплатив 13.08.2021 власні кошти ТОВ «Оператор газотранспортної системи» за Банківською гарантією і почав обліковувати заборгованість Відповідача як наданий кредит на суму 245 999, 88 грн.
Вказаним рішенням стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» на корить Акціонерного товариства «БАНК СІЧ» заборгованість за договором у розмірі 245 999, 88 грн., проценти за користування кредитом у розмірі 96 041, 03 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 130, 60 грн.
Стосовно кредиторських вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (КИЇВРАДИ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП», то Позивачем до матеріалів справи надано ряд судових рішень Господарського суду міста Києва у справах №910/20576/20 від 04.02.2021, №910/20571/20 від 05.03.2021, №910/20581/20 від 20.05.2021, №910/20569/20 від 06.05.2021, №910/20586/20 від 19.05.2021, №910/20572/20 від 27.05.2021, №910/20585/20 від 24.06.2021, №910/20587/20 від 02.07.2021 та №910/20574/20 від 24.11.2021, якими з Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (КИЇВРАДИ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» суми попередньої оплати за Договорами виконання робіт та штраф.
Згідно вказаних судових рішень, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (КИЇВРАДИ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» були укладені договори про виконання робіт. Роботи за вказаними договорами повинні були бути виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» до вересня-листопада 2020р. (залежно від умов кожного із договорів). У кінці 2020р. (жовтень-грудень, залежно від умов кожного із договорів) Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (КИЇВРАДИ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» зверталось до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» з вимогою про повернення попередньої оплати, а у наступному - про розірвання вказаних Договорів у зв`язку із порушенням строків та об`ємів виконання робіт. У зв`язку із тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» у добровільному порядку не були повернуті зазначені грошові кошти Комунальному підприємству, останнє звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними заявами про стягнення сум попередньої оплати та штрафів, які були задоволені вищезазначеними судовими рішеннями.
З вищенаведеного вбачається, що до 07.07.2021, до часу коли ОСОБА_1 припинив виконувати повноваження керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП», у Товариства була наявна заборгованість перед: 
Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (КИЇВРАДИ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» у сумі 1 075 080, 30 грн., з яких 476 503, 49 попередня оплата, 548 857, 79 грн. штраф, 3 913, 35 грн. інфляційних втрат, 2 804, 05 грн. 20 % річних, 26 060, 73 грн. неустойки (пені) та 16 940, 89 судовий збір, які стягнуті рішення Господарського суду міста Києва у справах №910/20576/20 від 04.02.2021р., №910/20571/20 від 05.03.2021р., №910/20581/20 від 20.05.2021р., №910/20569/20 від 06.05.2021р., №910/20586/20 від 19.05.2021р., №910/20572/20 від 27.05.2021р.;
Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» у сумі 619 918, 81 грн. пені, 342 496, 58 грн. та 14 436, 23 грн., яка стягнута рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/3364/21 від 31.05.2022, яке набрало законної сили 28.06.2022.
Крім того, згідно відомостей Головного управління ДПС в Одеській області станом на 07.07.2021 у Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» наявна заборгованість по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 178 076, 47 грн., який виник у результаті самостійно виявлених помилок за травень 2021, уточнюючий розрахунок подано 07.07.2021 ОСОБА_1 .
З наведеного вбачається, що вказане зобов`язання існувало станом на травень 2021, однак, у зв`язку із помилкою у податковій звітності та самостійним її виправлення ОСОБА_1 , вона обліковується у податковому органі з 07.07.2021.
Разом з тим, господарський суд враховує, що Головним управлінням ДПС в Одеській області у справі №916/3050/23 були заявлені грошові вимоги до Боржника по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), яка виникла у результаті нарахування по уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № 9181888608 від 01.05.2021 на суму 136 005,47 грн. Саме таку суму боргу і було визнано судом в ухвалі про розгляд вимог Головного управління ДПС в Одеській області.
Зазначені вище обставини підтверджують доводи Відповідача ОСОБА_1 , що у 2020 підприємство вело активну господарську діяльність, разом з тим, як випливає із вищезазначених судових рішень, у кінці 2020 року контрагенти Боржника почали розривати договори та заявляти до стягнення суми попередніх оплат та штрафів за несвоєчасне та неповне виконання робіт за укладеними Договорами. Належних та допустимих доказів того, що у 2021р., зокрема, у першій половині, підприємство вело господарську діяльність та отримувало прибуток або, як у своїх поясненнях зазначає Відповідач ОСОБА_1 , мало перспективи для отримання прибутку, у матеріалах справи відсутні. 
Отже, місцевий господарський суд вірно втановив, що у першій половині 2021р. був наявний стан неплатоспроможності.
Незважаючи на наявність заборгованості перед кредиторами, яку Товариство не мало можливості погасити у силу відсутності грошових коштів, одержання прибутку та швидко ліквідних активів, керівник Боржника ОСОБА_1 із заявою до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство не звертався.
Після 08.07.2021, дата коли керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» призначено ОСОБА_3 призначена керівником Товариства та була одноособовим Засновником Товариства, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» перед кредитора збільшилась, а саме перед:
Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (КИЇВРАДИ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на суму 431 407, 80 грн., з яких 253 777, 71 грн. попередня оплата, 169 586, 61 штраф, 1 410, 61 грн. інфляційні втрати, 6 632,87 судовий збір, які стягнуті рішення Господарського суду міста Києва у справах №910/20585/20 від 24.06.2021, №910/20587/20 від 02.07.2021, №910/20574/20 від 24.11.2021, що набрали законної сили у період виконання ОСОБА_3 повноважень керівника Боржника;
Акціонерним товариством «БАНК СІЧ» у розмірі 245 999, 88 грн. - за Генеральним договором про надання банківської гарантії № 202062/19-55 від 07.08.2019р., процентів за користування кредитом у розмірі 96 041, 03 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 130, 60 грн., які стягнуті рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2023 у справі №916/3501/22, яке набрало законної сили 25.05.2023.
Товариство будь-якої господарської діяльності не проводило, за місцем реєстрації не знаходиться. ОСОБА_3 до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство також не зверталась.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у порушення вимог ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства керівники Боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до суду із заявами про відкриття провадження у справі не звертались.
У період з 15.06.2020 по 08.06.2021 у користуванні Боржника був наявний єдиний транспортний засіб, який перебував у лізингу ТОВ "ОТП Лізинг", а саме автомобіль RENAULT MASTER L3H2 2.3 DCI, рік випуску 2020, кузов (VIN) НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 2298 см3, тип палива - дизель. Інших основних засобів в користуванні чи розпорядженні Боржника не встановлено.
Незважаючи на наявну заборгованість перед Кредиторами, про яку Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були обізнані належним чином, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» (у той час Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОФТ») активно приймало участь у судових засіданнях у провадженнях стосовно стягнення з підприємства грошових коштів, Боржником, в особі директора ОСОБА_1 укладено з Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАУЕР ОЙЛ ТРЕЙД» договір №19/05/2021 про поставки нафтопродуктів. На виконання умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАУЕР ОЙЛ ТРЕЙД» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» у кількості 5 000 літрів бензину та 21 880 літрів дизельного пального. Вартість вказаного товару була оплачена Боржником платежами від 18.05.2021 на суму 249 864,00 грн. та від 03.06.2021 на суму 499 867, 20 грн.
У поясненнях щодо необхідності закупівлі такої кількості палива ОСОБА_1 зазначено, що пальне використовувалось для потреб підприємства, під час виконання Підприємством робіт на орендованому транспорті та транспорті підрядників, проте, доказів на підтвердження вказаних обставин суду Відповідачем не надано. Вказані пояснення також суперечать встановленим судом обставинам стосовно відсутності здійснення Боржником господарської діяльності у період проведення вказаних закупівель. 
Таким чином, ОСОБА_1 не надано суду доказів стосовно необхідно закупівлі такої кількості палива. Крім того, частина вказаних поставок топлива здійснена після того, як вказаний вище транспортний засіб вибув із користування Боржника, а саме 09.06.2021 поставлено 690 літрів бензину та 1000 літрів дизельного полива, 11.06.2021 7 440 л. ДП, 16.06.2021 7 440 л. ДП, 18.06.2021 6 310 л. ДП. Вказана кількість літрів палива була поставлена Боржнику не наливом, а вигляді бланків паливних талонів, що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними.
Арбітражна керуюча Степаненко І.Є. зазначила, що права Лізингоодержувача на автомобіль RENAULT MASTER L3H2 2.3 DCI, рік випуску 2020, кузов (VIN) НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 2298 см3 було переведено на іншу юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «МАМС ДЕНТ» (Договір № 01/06-21 від 08.06.2021).
Згідно інформації отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «МАМС ДЕНТ» є та був в підозрілий період ОСОБА_1 . 
Тому, арбітражна керуюча допустила, що після передачі автомобіля, закуплені паливні талони також перейшли у користування ТОВ «МАМС ДЕНТ», тобто одного із засновників Боржника - ОСОБА_1 . 
Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС № 31/30996290802024 від 03.10.2024 (110906) лізинговий автомобіль з реєстрації ТОВ «ОТП Лізинг» перереєстровується 21.07.2022 за підприємством ТОВ «Абсолютні будівельні рішення» (код ЄДРПОУ 42746291) засновником та кінцевим бенефіціарним власником якого був ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 у заявах по суті спору та усно заперечував стосовно того, що зазначені паливні талони були передані у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «МАМС ДЕНТ», або йому особисто, проте, суд враховує, що ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів на спростування вказаних обставин, зокрема, але не виключно, що вказані паливні талони були передані новому засновнику та керівнику Товариства ОСОБА_3 на підставі акту приймання-передачі під час відчуження корпоративних прав та звільненні ОСОБА_1 із посади керівника Підприємства або були передані підрядниками чи іншим особам. Доказів оренди транспортних засобів чи залучення підрядників у вказаний період також не надано. 
При цьому, суд враховує, що арбітражна керуюча Степаненко І.Є. неодноразово зверталась до керівників та засновників Боржника (колишніх та теперішнього) із запитами на отримання інформація, проте, жодних документів Товариства їх передано не було. 
Водночас, відповідач ОСОБА_1 до своїх письмових заперечень по суті спору надає копії документів ТОВ «ХОФТ», що свідчить про те, що документи товариства, принаймні у копіях, перебувають у його розпорядження, однак з невідомих причин не були передані арбітражній керуючій.
Також, заслуговують на увагу доводи Позивача стосовно того, що відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.
Формула чистого активу наступна:
ЧА = Активи - Пасиви (поточні + довгострокові зобов`язання)
Згідно останньої затвердженої фінансової звітності ТОВ "ХОФТ" від 31.1.2020:
7125, 4 тис. грн. (рядок 1300) - 6582, 5 тис. грн. ((рядок 1695 + рядок 1595) = 542,9 тис. 
грн. (чистий актив).
Предметом правочину Договору № 19/05/2021 від 19.05.2021 була поставка нафтопродуктів на загальну суму - 749, 7 тис. грн. 
Тобто вартість Договору № 19/05/2021 від 19.05.2021 перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, а як наслідок відповідне рішення мало прийматись на загальних зборах учасників, а тому засновники Боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були обізнані в недоцільності вчинення правочину за відсутності відповідних ресурсів з його реалізації.
Також, у період існування кредиторської заборгованості перед кредиторами, 20.05.2021 Товариством здійснюється повернення Засновнику ОСОБА_1 фінансової допомоги згідно договору від 10.02.2021р. №2 у розмірі 217 000, 00 грн. (номер документу 1181 в АТ «ТАСКОМБАНК»).
Повернення вищевказаних грошових коштів Засновнику не суперечить положенням закону, як вірно зазначає Відповідач ОСОБА_1 , однак враховуючи ситуацію яка склалась у Товаристві, а саме наявність невиконаних грошових зобов`язань перед кредиторами та бюджетом, відсутністю проведення господарської діяльності та одержання прибутку, Підприємством здійснено виплату наявних у нього грошових коштів не на погашення заборгованості перед кредиторами чи бюджетом, а на користь свого засновника та керівника. Вказані обставини не відповідають критеріям «ділового рішення», на які у своїх запереченнях посилається Відповідач ОСОБА_1 , оскільки, у даному випадку ОСОБА_1 прийнято рішення стосовно повернення заборгованості Підприємства особисто собі, а не будь-якому іншому кредитору, що виключає наявність особистої незацікавленості та відсутність корисливих інтересів у здійсненні вказаної виплати.
Враховуючи вищезазначені обставини, господарський суд обґрунтовано погодився з висновками арбітражної керуючої Степаненко І.Є. про те, що керівництво боржника в особі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювали комплекс дій направлених на зупинення діяльності підприємства, виводу його активів та подальшого відчуження підприємства з наявною заборгованістю перед кредиторами з нульовими активами.
Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 61 Кодексу України наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» у сумі 2 007 949, 24 грн. у зв`язку із доведенням до банкрутства. Вказана сума є різницею між розміром визнаних судом грошових вимог до Боржника та виявленою ліквідаційною масою (її відсутнітю).
Колегія суддів не приймає доводи скаржника, що судом першої інстанції не встановлено об`єктивної сторони господарського правопорушення та причинно-наслідкового зв`язку між діями/ бездіяльністю Відповідачів, оскільки місцевим господарським судом в повній мірі досліджено об`єктивну сторону правопорушення відповідачів, які складають дії та бездіяльність останніх, які призвели до відсутності у Боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів.
Місцевим господарським судом визначено, які дії склали об`єктивну сторону правопорушення, а саме: 
- порушення умов Договорів на виконання робіт, дострокове розірвання договорів та накопичення кредиторської заборгованості;
- період та причини виникнення грошових зобов`язань кредиторів;
- безпідставна витрата грошових коштів підприємства на закупівлю палива без підтвердження активу на яке воно могло бути використано;
- першочергове повернення грошових коштів Засновнику, а не кредиторам;
- ненадання первинної бухгалтерської документації про діяльність підприємства та яка бездіяльність є складовою об`єктивної сторони правопорушення, а саме: - не звернення із заявою до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство - відсутність здійснення господарської діяльності та відсутність за місцем реєстрації Боржника - ненадання відповідей на запити розпорядника майна та ліквідатора (приховування інформації).
Тобто судом розглянуті дії та бездіяльність керівників Боржника, які в загальному призвели до погіршення фінансового стану підприємства та привели до незадоволення грошових вимог кредиторів.
Щодо тверджень скаржника, що зобов`язання у Товариства виникли після зміни його керівництва, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено вище, під керівництвом ОСОБА_3 було винесено судові рішення про стягнення грошових коштів, водночас період виникнення цих зобов`язань припадає саме на керівництво ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_3 не вчиняла жодних дій на усунення негативних наслідків господарської діяльності Боржника, у зв`язку з чим, до неї також було застосовано наслідки відповідальності.
При цьому аналіз частини 2 статті 61 КУзПБ свідчить про відсутність заборони для покладення субсидіарної відповідальності на суб`єктів відповідальності, якщо на час відкриття / здійснення провадження у справі про банкрутство їх повноваження припинились.Час, що минув з дати припинення повноважень суб`єктів відповідальності до дати відкриття справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на встановлення складу об`єктивної сторони правопорушення, однак має враховуватися судами поряд з іншими обставинами справи при встановленні причинно-наслідкового зв`язку між винними діями суб`єкта відповідальності та настанням негативних наслідків у боржника, які є підставою субсидіарної відповідальності (зокрема, встановлення обставин щодо можливості усунення таких негативних наслідків іншими посадовими особами боржника, які були наділені управлінськими функціями щодо боржника після припинення повноважень суб`єкта відповідальності, однак не вчинили належних дій з усунення негативних наслідків).
Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, то її становить ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (вини суб`єкта правопорушення).
Статтею 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.
Крім того, судова колегія зауважує, що гідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду відсутність у матеріалах справи висновку про доведення до банкрутства боржника не може бути беззаперечною підставою для звільнення винних осіб від субсидіарної відповідальності (висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №922/1067/17 та від 12.11.2020 у справі №916/1105/16); звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений відповідно до Методичних рекомендацій, не становить безумовний доказ доведення боржника до банкрутства, а його наявність (або його недоліки) чи відсутність не є визначальним критерієм притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, оскільки встановлення підстав для її покладення належить до дискреційних повноважень суду, які здійснюються судом за результатами сукупної оцінки всіх наявних у справі доказів, у тому числі й цього звіту, який є лише одним із засобів доказування (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16).
Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17).
Щодо доводів скаржника, що відповідачів неправомірно притягнуто до солідарної відповідальності з підстав із застосуванням норм для притягнення до субсидіарної відповідальності.
Так, місцевий господарський суд зазначив, що у порушення вимог ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства керівники Боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до суду із заявами про відкриття провадження у справі не звертались.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 61 Кодексу України наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» у сумі 2 007 949, 24 грн. у зв`язку із доведенням до банкрутства. Вказана сума є різницею між розміром визнаних судом грошових вимог до Боржника та виявленою ліквідаційною масою (її відсутнітю).
Колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду, що обраний Позивачем спосіб захисту про покладення солідарної та субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» перед кредиторами на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не поновить порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП», а належним способом захисту порушеного права Товариства з обмеженою відповідальністю «ШПАК ТРЕЙД ГРУП» є саме стягнення з осіб винних у доведенні боржника до банкрутства та які допустили порушення вимог ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства суми незадоволених вимог кредиторів.
З приводу висвітлення всіх заперечень проти апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
За таких обставин, доводи апеляційних не спростовують доводів наведених у апеляційній скарзі та в цілому зводяться до заперечення фактичних обставин справи і невірного тлумачення норм законодавства.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено. 
За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційних скарг на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 у справі №916/3050/23(916/672/25) - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 02.02.2026.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.