10.02.26

Справа № 744/1156/25
Провадження № 2/744/8/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року в місті Семенівка Чернігівської області Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого – судді Гнипа О. І.,
при секретарі судового засідання Кекух А. А.,
розглянувши цивільну справу № 744/1156/25 за позовом
позивача: ОСОБА_1 
до
відповідача: Семенівської міської ради Чернігівської області
про
вимоги позивача: визнання права приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами,
за участі:
третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області,
у відкритому судовому засіданні, проведеному за відсутності позивача ОСОБА_1 , а також за неприсутності представника відповідача та представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , пред`явив до відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, позов, в якому просив визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . В обґрунтування таких позовних вимог у позові зазначено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивач, на його думку, є єдиним спадкоємцем після її смерті за заповітом, посвідченим В. П. Марущенко, секретарем виконкому Жадівської сільської ради 13 лютого 2008 за реєстровим № 140, за яким все своє майно спадкодавець заповідав позивачу. Позивач, на його переконання, прийняв спадщину фактом спільного проживання з померлою на день смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Семенівської міської ради від 13.11.2025. Коли звернувся до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який фактично належав матері позивача до смерті, після її смерті позивач фактично вступив в управління спадковим майном, по АДРЕСА_1 , де розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами. Відповідно до виписки з погосподарської книги № 25-09/538 від 17.11.2025 згідно погосподарського обліку в погосподарській книзі № 6, житловий будинок 1973 року побудови, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 , померлою матір`ю позивача, після смерті якої головою домогосподартва став її син ОСОБА_1 . Коли позивач вирішив зареєструвати своє право власності на вказаний вище житловий будинок, то це виявилося неможливим через відсутність будь-яких документів щодо будівництва даного будинку. Позивач вважає, що за ним може бути визнане право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями з наступних причин. Даний будинок був збудований родичами матері позивача. На час забудови будинку питання набуття права власності регулювалося постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків». Цей правовий акт не пов`язував виникнення права власності на житловий будинок з проведенням його реєстрації. Це також підтверджено правовим висновком Верховного Суду України в цивільній справі 6-137це13 від 18.12.2013 року. 31.01.1966 року Мінкомгоспу УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла до 13.12.1995 року (Далі - Інструкція). Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння , що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особового рахунку на ім`я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та Цивільного кодексу України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь, або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не є, так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Таким чином, оскільки житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані по АДРЕСА_1 , було зареєстровано відповідно до чинного на той час законодавства за позивачем, тому він став власником житлового будинку та господарських будівель, що ніколи ніким не оспорювалось. Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Враховуючи ту обставину, що на цей час позивач не має можливості оформити право власності на житловий будинок, який фактично є його власністю, яким він володіє багато років, та розташований по АДРЕСА_1 , позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 , не прибув, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов підтримав (а. с. 27).
Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, міський голова Деденко Сергій Іванович, у судове засідання не прибув, відзиву не подав, але подав до суду через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої зазначив, що проти задоволення позовних вимог міська рада не заперечує (а. с. 25).
Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус Доля Наталія Миколаївна, у судове засідання також не прибула, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду зі зазначенням даних, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася (а. с. 22-23). 
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за приведених вище обставин, викладених у позові, які знайшли своє певне підтвердження (у частині фактичних обставин, а не застосування законодавства) у судовому засіданні через те, що вони доводяться сукупністю відомостей доданих до позову копій документів, зокрема:
даними копії паспорта, яким документований позивач (а. с. 6-7);
даними копій довідок виконавчого комітету Семенівської міської ради щодо будинку (а. с. 8-9);
даними копії заповіту ОСОБА_2 (у частині волі померлої) (а. с. 10);
даними копії свідоцтва про народження позивача (а. с. 11);
даними копії технічного паспорта № 561 від 10.07.2025 (а. с. 12-14);
даними копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (а. с. 15);
даними копії висновку про вартість майна (а. с. 16).
даними копії листа відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Семенівської міської ради від 04.12.2025 № 07-07/29, яким констатовано відсутність порушення будівельних норм і правил щодо будинку і будівель (а. с. 17);
Крім позивача на будинок ніхто не претендує. Через відсутність відповідної реєстрації права власності на житловий будинок зараз позивач не має можливості отримати вказаний будинок у власність інакше, аніж за рішенням суду.
Позов відповідачем визнається повністю, а тому у суду за присутньої аргументації, викладеної у позові, немає аніяких істотних перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем на підставі положень ст. ст. 16, 328 Цивільного кодексу України.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Семенівської міської ради Чернігівської області про визнання права приватної власності на житловий будинок, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, – задовольнити повністю з усіх заявлених вимог.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований по АДРЕСА_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання згідно даних позову: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: Семенівська міська рада Чернігівської області, місцезнаходження: вулиця Героїв України, будинок 6, місто Семенівка Чернігівської області, 15400, код ЄДРПОУ 04062009.
Третя особа: Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, місцезнаходження: вулиця Бориса Майстренка, будинок 6, місто Новгород-Сіверський Чернігівської області, 16000, код ЄДРПОУ 02901718.

Суддя: О. І. Гнип