Номер провадження: 33/813/155/26
Номер справи місцевого суду: 522/23471/25 
Головуючий у першій інстанції Іоніді К. В. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання - Подуст Т.П.,
особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 ,
захисника- Григорук Г.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Григорука Георгія Петровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст судового рішення
Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 13.11.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 13.10.2025 о 10:28 в м.Одеса, Фонтанська дорога, 31, керував т/з HYUNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені, не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння кінцівок рук; від проходження огляду у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник Григорук Г.П. в інтересах ОСОБА_1 просив скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 13.11.2025 і закрити провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування скарги захисник зазначив, що: 
- ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки запропонував співробітникам патрульної поліції пройти його якомога швидше, однак в протоколі інспектор поліції зазначила про його відмову;
- у зв`язку з відмовою суду на неодноразові звернення ОСОБА_1 про надання матеріалів справи та відеозаписів на ознайомлення, зазначені в протоколі відеозаписи автореєстратора 471802 та 474513 неможливо назвати належними та допустимими доказами;
- в оскаржуваній постанові суддя ніяк не ідентифікував долучені до протоколу відеозаписи, назвавши їх «долученими відеозаписами, що містяться на оптичних дисках», що свідчить про відсутність можливості у суду дослідити відеозапис та переконатися у правдивості інформації, відображеної у протоколі та у направленні на медичний огляд, на предмет сп`яніння та переконатися, що на відеозаписах присутній саме ОСОБА_1 ;
- судом не враховано факт відсутності двох свідків в момент складання протоколу, які б підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проведення відповідного огляду;
- суд не прийняв до уваги результати аналізів на стан наркотичного сп`яніння, проведені 13.10.2025 незалежною лабораторією «Смартлаб», та не відобразив мотиви відхилення їх в оскаржуваній постанові;
- під час розгляду справи судом в судовому засіданні не досліджувались долучені до протоколу відеозаписи та не надано можливості їх прокоментувати.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Григорук Г.П. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП містить кілька окремих (самостійних) складів адміністративних проступків, які відрізняються за об`єктивною стороною (зовнішнім проявом): 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №481881 від 13.10.2025, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 13.10.2025 о 10:28 в м.Одеса, Фонтанська дорога, 31, керував т/з HYUNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені, не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння кінцівок рук. Огляд на стан наркотичного сп`яніння в законному порядку в медичному закладі проходити відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування відсторонений. Технічний засіб відеозапису 471602, 474513. Від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що зазначено у протоколі. ОСОБА_1 проставив свій підпис в графах 16,18 протоколу щодо отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, ознайомлення зі змістом протоколу, отримання копії протоколу та підтвердження правильності внесених в нього даних;
- відеозаписами з портативних відеореєстраторів нагрудних камер поліцейських (ID реєстраторів 741602 та 474513) та відеореєстратора, встановленого всередині службового автомобіля, якими зафіксовано факт руху транспортного засобу під керуванням, як згодом було встановлено, ОСОБА_1 , виявлення поліцейським у водія ознак наркотичного сп`яніння, які наголошені водієві. Працівниками поліції було запропоновано водію проїхати до медзакладу для проходження у встановленому порядку медичного огляду, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, але після проведення поверхневої перевірки та прибуття іншого службового транспортного засобу для здійснення доставки особи до медзакладу, - висловив однозначну відмову від слідування до медзакладу для проходження відповідного огляду. На питання поліцейського щодо визнання ним (водієм) факту перебування у стані наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 заперечив та повторив, що він відмовляється їхати до медзакладу, на що поліцейські повідомили, що наслідком такої відмови є складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, на що ОСОБА_1 погодився. Працівником поліції складено адмінматеріали, перед ознайомленням з якими водій висловив бажання їхати до медзакладу, на що поліцейська повідомила, що протокол про адміністративне правопорушення вже складений, а свою невинуватість особа може доводити в суді, роз`яснені права, ознайомлено зі складеними матеріалами та відсторонено водія від керування транспортним засобом;
- направленням на огляд водія до закладу охорони здоров`я від 13.10.2025, в якому зазначені виявлені ознаки сп`яніння та факт відмови водія від проходження огляду;
-довідками про отримання посвідчення водія та відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП, якими підтверджується статус водія та відповідна кваліфікація за ст.130 КУпАП.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на таке.
Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абз.2,4 ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух"). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (ст.52 цього Закону). За положеннями ч.2 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії. 
За змістом абзаців 3 та 5 ч.2 ст.16 вказаного Закону водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.5 ПДР).
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи. 
Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Пунктом 4 розділу 1 Інструкції визначено ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема, такими ознаками є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.
За положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.
Таким чином, законодавством не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
При цьому, за положеннями п.12 розділу І Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Отже, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я. При цьому, проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння має обов`язково відбуватись у закладі охорони здоров`я, оскільки відповідно до положень п.7 розділу 3 Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Будь-якого іншого способу проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, окрім як у закладі охорони здоров`я з обов`язковим проведенням лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу чинним законодавством не передбачено.
За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення. 
Нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння. 
Частиною 6 ст.266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
За положеннями пункту 8 Порядку від 17.12.2008 №1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відтак, у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п.2.5 ПДР України. Вказане було роз`яснено працівниками поліції ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписами, наявними в матеріалах справи.
У виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП до матеріалів справи долучено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . 
Оглянуті відеозаписи дають можливість встановити їх узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає їх як належний та допустимий доказ у справі. 
Наявними відеозаписами чітко зафіксований факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення поліцейським у нього ознак наркотичного сп`яніння, оголошення пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку в медзакладі, на що водій спочатку погодився, але згодом висловив однозначну відмову, яку на уточнення поліцейського підтвердив, та після повідомлення наслідків такої відмови, погодився на складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, які переглянуті судом апеляційної інстанції в судовому засіданні. Зміна позиції ОСОБА_1 після складення протоколу про адміністративне правопорушення не має правового значення та не впливає на правомірність рішення, прийнятого поліцейським щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки за своєю юридичною природою, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення особою відмови від проходження відповідного огляду.
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що до початку складення протоколу ОСОБА_1 неодноразово висловив категоричну відмову пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медзакладі (відеозапис БК 741602 - час запису з 12:45 по 13:00, БК 474513 - час запису з 49:00 по 50:25).
Слід зауважити, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі. При цьому, невиконання водієм вимог поліцейського щодо проведення такого огляду, не свідчить про виконання ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а у даному випадку водій не пройшов такого огляду, незважаючи на те, що працівниками поліції були створені умови для проведення огляду у встановленому законом порядку. Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП. 
Подальша зміна його позиції щодо проходження огляду (реалізації своїх прав) після належного процесуального оформлення його волевиявлення (складання протоколу на підставі п. 2.5 ПДР України у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку) не тягне за собою правових наслідків.
З дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, розумів наслідки відмови від проходження огляду, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення, який є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Отже, відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, так як на ньому зафіксована подія правопорушення, апеляційний суд оцінює його в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в оскаржуваній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів з урахуванням наведеного свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що судом досліджені в ході розгляду справи наявні в матеріалах справи відеозаписи, яким надана належна оцінка місцевим судом.
Доводи апелянта щодо відсутності свідків відмови водія від проходження огляду не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Законом України від 16.02.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» внесено зміни, серед іншого, до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021. Зокрема, частину другу вказаної статті викладено в такій редакції: "Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення".
Слід звернути увагу, що після цих змін до КУпАП, з 17.03.2021 свідки до проходження огляду водієм на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Тобто, працівники поліції мають право проводити огляд на стан сп`яніння без участі свідків, за умови відеофіксації.
Крім того, відповідно до п.6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 за № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, діючі приписи ст.266 КУпАП та вказаної Інструкції, на яку посилається апелянт, вимагають залучення свідків лише в разі неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису. В даному випадку події, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовані за допомогою технічного засобу, матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак залучення свідків не вимагалось.
Апеляційний суд не бере до уваги посилання апелянта, що після оформлення протоколу він добровільно звернувся до відділення медичної лабораторії ТОВ «Смартлаб», де здав аналіз сечі на предмет наявності у нього наркотичних засобів, оскільки ці результати досліджень не мають правового значення, з огляду на те, що ОСОБА_1 ставиться в провину саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від факту перебування особи у такому стані.
Крім того, відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст.266 КУпАП та розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення такого огляду. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Доказів того, що лабораторне дослідження біологічних зразків, яке самостійно замовив ОСОБА_1 , проведено закладом охорони здоров`я, який включений до Переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, і що це дослідження проведено за аналогічною методикою під час апеляційного розгляду не надано. 
Також слід звернути увагу на те, що висновок щодо того чи перебуває особа у стані наркотичного сп`яніння чи ні робиться лікарем і такий діагноз має бути встановлений за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, проведення яких є обов`язковим.
Результати лабораторних досліджень ТОВ «Смартлаб» проведені 13.10.2025 о 13.40 без відповідного направлення, передбаченого п.8 розділом ІІ Інструкції, без присутності поліцейського та пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для їх проведення (п.9 розділ ІІ Інструкції).
Отже, з урахуванням наведеного, надана суду довідка ТОВ «Смартлаб» не має правового значення, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою відмова від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є правильним. При встановлених обставинах не надання місцевим судом оцінки наданої довідки ТОВ «Смартлаб» не впливає на правильність висновків місцевого суду. 
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було розглянуто справу і прийнято рішення на основі повного, всебічного, об`єктивного й неупередженого дослідження й аналізу матеріалів справи з дотриманням вимог ст.245 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14.02.2008 у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 06.12.1998, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді доказів у справі та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 можливості в суді першої інстанції ознайомитись з матеріалами справи з причин відмови суду не підтверджені жодним доказом та не спростовують правильність висновків місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи від 24.11.2025 (тобто вже після ухвалення оскаржуваної постанови суду), на якій наявна резолюція судді-доповідача «Прошу ознайомити», що спростовує посилання апелянта про відмову в ознайомленні з матеріалами справи (а.с.18). При цьому з моменту надходження справи до суду (23.10.2025) до ухвалення оскаржуваної постанови (13.11.2025) матеріали справи не містять заяв ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи. Посилання апелянта на положення ст.268 КУпАП, яка не містить обов`язку особи, яка притягається до відповідальності, надавати суду письмову заяву про ознайомлення з матеріалами справи, не приймається до уваги суду, оскільки вказана стаття встановлює права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема знайомитися з матеріалами справи та подавати заяви, в той час як загальні правила ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України регламентує Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затверджена наказом ДСА України від 20.08.2019 за №814, розділ Х якої визначає порядок надання судової справи для ознайомлення, зокрема, що справа видаються для ознайомлення за резолюцією судді на підставі письмової вимоги (заяви) відповідним особам.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, стороною захисту не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено. 
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
При цьому, апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Отже, враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги. Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Григорука Георгія Петровича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду      І.А. Артеменко