Справа № 172/2932/25
Провадження № 2/172/1278/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Філіппова Є.Є. за участі секретаря судового засідання - Лук`яненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являються: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
У кінці листопада 2024 року до неї прийшов онук, неповнолітній ОСОБА_4 , 2013 року народження, зі скаргами на свою матір. Під час спілкування останній повідомив про те, що він більше не може і не бажає проживати з матір`ю з причин її агресивного ставлення до нього, відсутності більше десяти місяців світла вдома, яке було відключене через борг по сплаті за спожиту електроенергію.
Після сплати боргу та підключення будинку до електропостачання вона намагалась переконати відповідачку у необхідності виправлення ситуації, нормального ставлення до сина, припинення безконтрольного вживання алкогольних напоїв у сумнівних компаніях. Іноді прохання мали результат, але в основному відношення відповідачки до онука не змінювалось. Як і раніше, остання продовжувала принижувати та погрожувати йому.
ІНФОРМАЦІЯ_4 онукові виповнилось 12 років. З нагоди свята вона подарувала йому гроші. У той же день, приблизно о 22:00 год. зателефонував онук і попросив забрати його від матері, так як остання відібрала у нього подаровані на його день народження гроші, придбала на них алкогольні напої, викликала таксі і поїхала святкувати зі своєю кумою. Приблизно через пів години вона забрала онука з території домоволодіння, де знаходилась відповідачка у компанії невідомих осіб, які розпивали спиртні напої.
З 10 січня 2025 року онук проживає з нею. За цей час відповідачка жодного разу не намагалась налагодити нормальні стосунки зі своїм сином, а після рідких поодиноких контактів, у останнього спостерігалось погіршення його емоційного стану.
Із середини квітня 2025 року відповідачка взагалі зникла, за місцем свого проживання не з`являється, а сину, через повідомлення у телефоні, надіслала стислу інформацію про те, що вона начебто виїхала на постійне проживання у іншу область. При цьому точну адресу свого проживання повідомляти відмовляється. Під час останнього контакту з відповідачкою, остання повідомила, що вона не має наміру повертатись у селище Васильківка.
Зазначила, що відповідачка та відповідач-2 з причин того, що спільне життя між сторонами не склалось та з причин існування різних поглядів на життя, сімейні цінності та побут і тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечило їхнім інтересам, у 2016 році їх шлюб у судовому порядку був розірваний. Разом з цим, за рішенням суду відповідачка стягнула з відповідача-2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його доходів, починаючи з 11 квітня 2016 року, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . З огляду на матеріально-побутові умови, в яких знаходився її онук, кошти, стягнуті у вигляді аліментів відповідачка використовувала та продовжує використовувати не за призначенням, тобто не в інтересах дитини.
Відповідач-2 також повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, вже тривалий час перебуває за межами України, співпрацювати для вирішення проблем відмовляється, що у поєднанні з невиконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків додатково ставить під загрозу життя та здоров`я дитини.
Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ' та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 року відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з останніх аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення ним повноліття.
Ухвалою від 24.11.2025 року провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог, просить справу розглядати у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про визнання позовних вимог.
Представник третьої особи ОСОБА_5 надала суду висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. 
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являються відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Позивачка по справі ОСОБА_1 являється бабусею неповнолітнього ОСОБА_4 , 2013 р.н., що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 від 10.11.1989 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_4 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 .
Згідно характеристики від 03.10.2025 року № 1863 виконавчого комітету Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, відповідачка зарекомендувала себе з негативної сторони, будинок та прилеглу територію утримувала в незадовільному санітарному стані, належної уваги вихованню дітей не приділяла, зловживала алкогольними напоями, тощо. 
Згідно з наказом Служби у справах дітей Васильківської селищної ради від 27 лютого 2025 року № 31, про тимчасове влаштування малолітньої дитини ОСОБА_4 в родині бабусі ОСОБА_1 .
Згідно Витягу з протоколу №3 засідання комісії із захисту прав дитини від 20 лютого 2025 року, за зверненням позивачки, комісією із захисту прав дітей при виконавчому комітеті було прийняте рішення про тимчасове влаштування дитини в родину бабусі, позивачки по справі з продовженням надання послуги «соціального супроводу». Мотивацією у прийнятті такого рішення стали виявлені та доведені непоодинокі факти домашнього насильства, яке вчиняла відповідачка по відношенню до неповнолітньої дитини, що також підтвердилось проведеною діагностикою його психоемоційного стану. Окрім цього було встановлено, що відповідачка усіляко уникає контактів з фахівцями, їх рекомендації ігнорує, зловживає алкогольними напоями. Під час дослідження рівня тривожності, практичним психологом, окрім іншого, у дитини були виявлені ознаки наявності страху можливого повернення до матері та суїцидальні прояви поведінки. 
Васильківським районним судом Дніпропетровської області був доведений факт вчинення домашнього насильства з боку відповідачки по відношенню до дитини, у результаті чого остання була притягнута до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу, що підтверджується постановою від 10.04.2025 року.
Відповідач-2 ОСОБА_3 повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, вже тривалий час перебуває за межами України, співпрацювати для вирішення проблем відмовляється, що у поєднанні з невиконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків додатково ставить під загрозу життя та здоров`я дитини.
Згідно зі ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки чи піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.
Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року Генеральної Асамблеї ООН, ратифікована Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року в преамбулі визначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.
Стаття 3 Конвенції зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до стаття 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. 
Згідно з пунктами 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Васильківської селищної ради від 11.12.2025 року відповідачі  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі своїм сином не спілкуються.  ОСОБА_3 тривалий час проживає в Польщі, іноді спідкується з дитиною по телефону, але повноцінно не виконує свої батьківські обов`язки та не має змоги приїхати до сина.  ОСОБА_2 повідомила, що не проживає на території Васильківської селищної ради з квітня 2025 року, повертатись не планує, нинішнє місце перебування не повідомляє, відмовляється з`являтися до служби у справах дітей та на засідання суду, участі у вихованні дитини не бере, станом його здоров`я не цікавиться.
Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, які полягають у такому: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину . Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Статтею 182 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
В ході розгляду справи суд встановив, що відповідачі у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюб між батьками дитини розірваний 26.07.2016 року рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області. Рішенням  Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26.07.2016 року з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_2  стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з- 11.04.2016 року, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
При вирішенні справи суд також враховує висновки органу опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, відповідно до яких доцільно позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина, що повністю відповідає інтересам останнього.
За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Також за правилами статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тому позов підлягає задоволенню також і в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, Конвенцією про права дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, Законом України «Про охорону дитинства», постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 164-165 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 263 ЦПК України, -
У Х В А Л И В

1. Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
2. Позбавити  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 18 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
4. Позбавити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
5. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 18 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
3. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 2422,40 грн. з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.Є.Філіппов