КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№33/824/912/2025 Постанова винесена суддею Гречаною С.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника Молчанова Д.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Молчанова Д.В. на постанову Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року стосовно 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, працюючої аналітиком політичної секції в Посольстві Бельгії, неодруженої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 18 жовтня 2024 року о 21 год. 39 хв. по вул. Старонаводницька, 9 у м. Києві водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» або у закладі охорони здоров`я, відмовилася, що зафіксовано на боді-камери інспекторів патрульної поліції № 470167, № 473608, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях  ОСОБА_1  наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з таким рішенням суду, захисник Молчанов Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи постанову суду прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 18.10.2024 року о 21:39 год по вул. Старонаводницька, 2 водій керував автомобілем Mazda ДНЗ НОМЕР_2 . Однак з відео, наданого у справу, видно, що інспектор поліції Кобзар М.Ю. прибув на місце, де стояв вказаний автомобіль, лише о 21 год. 55 хв., що виключає можливість поліцейським встановити, чи рухався транспортний засіб та чи керував ним хто-небудь о 21 год. 39 хв.
Водночас, у постанові вказано, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом по вул. Старонаводницька, 9 в м. Києві, але такі висновки суду не відповідають дійсності та матеріалам справи, оскільки за адресою: вул. Станонаводницька, 9, ОСОБА_1 у вказаний проміжок часу не знаходилася. 
Надалі в постанові суду зазначено, що в судовому засіданні було досліджено відеозапис з боді-камер інспекторів поліції після зупинки водія ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем «Mazda 3», за порушення нею правил дорожнього руху, а саме за неувімкнений покажчик повороту. Однак дане твердження суду є домислом або припущенням, оскільки доказів такого порушення у матеріалах справи немає, а є лише відео, починаючи з 21 год. 55 хв., де зафіксовано автомобіль, який не рухається та ним ніхто не керує.
Також у постанові суду вказано, що в ході спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції у неї було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, яким чином він виявив ознаки сп`яніння та в чому це виражалось, працівниками поліції не наводиться і судом дана інформація не встановлювалась. Разом з тим, на відео видно, що порушення координації рухів, порушення мови, вираженого тремтіння пальців рук, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінки, що не відповідає обстановці, у ОСОБА_1 не було. Щодо запаху алкоголю, то встановити дану обставину не видається можливим, оскільки це може бути сприйняте лише суб`єктивно.
Щодо дійсних обставин справи вказує, що близько 22-ї години ОСОБА_1 була зупинена невстановленою особою у формі, схожій на форму поліцейського, за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, 2. Дана особа не представилась, не пред`явила свого службового посвідчення, а також не виконала вимоги ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та не повідомила ОСОБА_1 про причину зупинки. На відео, яке долучено до матеріалів справи, на самому початку видно, як ця особа вже заволоділа посвідченням водія ОСОБА_1 та на словах передає, що він бачив, як ОСОБА_1 порушувала правила дорожнього руху, а саме не ввімкнула покажчик повороту (де саме та за яких обставин не вказав) та відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також вказав, що ОСОБА_1 повідомила, що алкоголь не вживала, і надалі ця особа зникла. Вказана особа на прізвище Козар Максим Юрійович , від імені якої складено протокол без достатніх на те підстав, лише зі слів невстановленої особи, упереджено стверджує, що ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (хоча явно не був свідком керування автомобілем ОСОБА_1 ), також стверджував про необхідність проходження якоїсь процедури на «драгері». В подальшому, Кобзар М.Ю. , не представившись, в порушення ч. 3 ст. 18 3У «Про національну поліцію», без достатніх на те підстав, склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУПАП. В подальшому протокол надано для ознайомлення та підписано ОСОБА_1 .
Разом з тим, на відео відсутні докази пропозиції пройти обстеження на встановлення стану алкогольного сп`яніння, як того вимагають нормативно-правові акти, а також відсутня процедура складання направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, і таке направлення вже з`являється в матеріалах справи та на ньому вказано час складення 22 год. 20 хв. 
Також у матеріалах даної справи та у самому протоколі відносно ОСОБА_1 відсутні посилання на те, за допомогою якого технічного засобу водію пропонувалося пройти огляд на визначення стану сп`яніння, відсутній акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та відсутні належні докази направлення водія на визначення стану алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, що свідчить про те, що у встановлений законом спосіб водій не направлявся у заклад охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , у зв`язку з чим зупинка транспортного засобу та вимоги працівників поліції є безпідставними, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також, як видно з матеріалів справи, поліцейський Кобзар М.Ю. не був присутнім при тому, як ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, прибув до місця зупинки, коли автомобіль ОСОБА_1 не рухався, а вона ним не керувала. Таким чином, подальший огляд і складання відповідних документів, проводилися на підставі припущень, які містять невідомі йому факти об`єктивної дійсності. 
Крім того, на відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції кажетаксисту, який був викликаний як драйвер, що ОСОБА_1 твереза, чим підтверджує протиправність своїх дій.
На диску, долученому до матеріалів справи, містяться декілька відео файлів, на яких не відображено ані як було зупинений автомобіль, ані особу, яка ним керувала, ані моменту роз`яснення особі прав та обов`язків, ані свідків. Тобто поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який має бути безперервний. Це свідчить про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис, що прямо заборонено Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100. Враховуючи те, що доданий до протоколу відеозапис на диску змінювався або редагувався, а тому існують сумніви в автентичності оригіналу, у зв`язку із чим доданий до протоколу відеозапис є неналежним та недопустимим доказом по справі.
Таким чином, в даному випадку матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б доводили факт вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Молчанова Д.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та переглянувши відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові. 

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №153754 від 18.10.2024 року, відповідно до якого - 18 жовтня 2024 року о 21 год. 39 хв. по вул. Старонаводницькій 2 в м. Києві водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Мазда, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Драгер" на місці зупинки або в медичному закладі у лікаря-нарколога водій відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 18.10.2024 року, в якому зазначені такі ж ознаки алкогольного сп`яніння; відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, якою зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Сукупність наведених доказів беззаперечно вказує, що 18 жовтня 2024 року о 21 год. 39 хв. по вул. Старонаводницькій 2 в м. Києві ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Мазда, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

Отже, висновки судді Печерського районного суду м. Києва щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції дослідив у відповідності до вимог чинного законодавства та надав їм відповідну оцінку з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку.

Таким чином, твердження захисника про відсутність доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилася від проходження огляду є безпідставними та спростовуються вищенаведеним. 

Також є безпідставними і твердження захисника про неналежність і недопустимість доказів, на які послався у оскаржуваній постанові суд першої інстанції.
Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази зібрані у спосіб та відповідно до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі та уповноваженою на те особою, а їх зміст містить відомості щодо обставин, які підлягають доказуванню, а відтак є належними і допустимими. 

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №153754 від 18 жовтня 2024 року складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою та самою ОСОБА_1 . Також у вказаному протоколі наявні пояснення ОСОБА_1 , яка повідомила, що її було зупинено нібито з причин неувімкнених сигналів повороту при поверненні направо на вул. Старонаводницьку. Далі поліцейський одразу почав вимагати тест на алкоголь. Алкоголь не вживала. Зі складом протоколу не згодна. Поведінку поліцейських вважає безпідставною. 

За наданими, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, поясненнями ОСОБА_1 , остання вказала, що вона автомобілем поверталася пізно з роботи додому, їхала по вул. Алмазова та повернула направо. Працівники поліції знаходились попереду неї, вони зупинили декілька авто, і коли вона повернула, то зупинили і її. Зупинившись, вона відкрила вікно та запитала причину зупинки, на що працівники поліції вказали, що вона не ввімкнула покажчик повороту. Вона проти цього заперечила та попросила надати цьому докази. Тоді працівники поліції запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Вона попросила почекати, щоб вона могла зателефонувати юристу. Однак юрист не відповів та вона зателефонувала своєму знайомому, який сказав, що якщо вона нічого не вчиняла, то щоб від усього відмовлялась і все доводитиме у суді. Тому вона відмовилась від проходження огляду. Також зазначила, що не розуміла всіх наслідків відмови від проходження огляду. Поліцейський, який складав протокол, не зупиняв її, зупинку здійснювали інші працівники поліції та сказали, що будуть викликати підкріплення і викликали інший патруль. Вона почала перейматись, що буде якась «підстава» та їй щось не те напишуть, тому і відмовилась від проходження огляду. Дії працівників поліції не оскаржувала.

Як вбачається із відеозапису із нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції, долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, він починається з того, як один працівник патрульної поліції каже іншому про те, що водійка не включила покажчик повороту відповідного напрямку, відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі у лікаря-нарколога, а також телефонує на лінію 102, оскільки вважає, що проводяться якісь «махінації», та вони разом підходять до автомобіля з ввімкненими фарами, у якому на місці водія сидить водійка ОСОБА_1 та розмовляє по телефону. Працівник поліції, запитав у ОСОБА_1 , чи вживала вона алкоголь, на що вона відповіла, що не вживала. Працівник поліції запропонував у такому випадку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці із застосуванням приладу "Драгер" або у лікаря-нарколога, оскільки відчувається характерний запах алкоголю від водія, на що ОСОБА_1 відповіла, що відмовляється, оскільки юрист сказав їй від всього відмовлятись. В подальшому працівник патрульної поліції роз`яснив, що у такому випадку відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення та буде відсторонено від керування транспортним засобом. При спілкуванні працівник поліції зазначив, якщо ОСОБА_1 не вживала алкоголь, то їй немає чого боятись, проте вона вказала, що не проходитиме огляд. Після цього працівник поліції почав складати протокол про адміністративне правопорушення, в подальшому зачитав його, запропонував ОСОБА_1 надати свої пояснення та роз`яснив права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. 

А відтак, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги і доводи захисника про неналежність як доказу протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки наявні в ньому відомості узгоджують з іншими зібраними по справі доказами та у своїй сукупності вказують на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, що працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 причину зупинки, то вони не відповідають дійсності, оскільки в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, а як вбачається із відеозапису та пояснень учасників, працівниками поліції було повідомлено, що причиною зупинки є не ввімкнення водієм покажчика повороту. 
До того ж слід вказати, що ці обставини і не є предметом перевірки апеляційним судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення, і в разі, якщо ОСОБА_1 вважає незаконними дії працівників поліції щодо зупинки її транспортного засобу, тобто здійсненими без дотримання вимог Закону України «Про Національну поліцію», вона не позбавлена можливості оскаржити їх в порядку адміністративного судочинства.

Поряд з цим, є безпідставними і посилання захисника на відсутність зафіксованого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та порушення нею правил дорожнього руху, що виражалось у не ввімкненні покажчика повороту, тобто, що ОСОБА_1 їм не керувала, з огляду на наступне.
Як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 вийшла до працівників поліції із водійського сидіння автомобілю, в якому були ввімкнені фари, тому є всі підстави вважати, що вона дійсно керувала транспортним засобом до того, як її зупинили. До того ж, сама ж ОСОБА_1 у письмових поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення вказала, що її було зупинено по дорозі додому. Відсутність процедури зупинки транспортного засобу не виключає факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Що стосується акта огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на відсутність якого вказує захисник, то, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), результат огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Тобто акт складається лише у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння. Складення акта за наслідками виявлення у водія ознак сп`яніння чинним законодавством не передбачено. Такі ознаки фіксуються в протоколі про адміністративне правопорушення, направленні водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також в інших процесуальних документах, які складаються під час зупинки та оформленні стосовно водія матеріалів у разі його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Відповідно до п.п. 2, 3 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
В даному випадку виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 18 жовтня 2024 року. Порядок виявлення цих ознак та їх фіксація містяться на відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, що узгоджується з вимогами чинного законодавства. 
При цьому, що стосується посилань в апеляційній скарзі захисника, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки на відеозаписі безпосередньо таких ознак не видно, то варто зазначити, що відеозйомка проводилася у вечірній, темний час доби на нагрудну відеокамеру працівника патрульної поліції, тому вказані ознаки і не могли бути на ньому відображені.

Також не заслуговують на увагу, як такі, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, і посилання захисника на відсутність у матеріалах справи тау самому протоколі відносно ОСОБА_1 відомостей про те, за допомогою якого технічного засобу водію пропонувалося пройти огляд на визначення стану сп`яніння, адже такі дані відображаються лише у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння у результатах тестування із застосуванням спеціальних технічних засобів, натомість в даному випадку ОСОБА_1 від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння категорично відмовилась.

Також є належним і допустимим доказом у справі направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 18 жовтня 2024 року, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам Інструкції та складено і підписано належною особою. 
Разом з тим, ні Кодексом про адміністративні правопорушення, ні відомчими нормативними актами не передбачено оформлення поліцейськими матеріалів справи, зокрема, складання процесуальних документів, у тому числі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в безпосередній присутності водія. Те, що відеозаписом не зафіксовано складання поліцейським документів, не свідчить, що направлення не складалось і нібито в подальшому було долучено до справи. 

Що стосується посилань захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не тією особою, яка зупинила транспортний засіб ОСОБА_1 , а працівником поліції, який підійшов згодом і який, відповідно, не міг бачити не ввімкнення ОСОБА_1 покажчика повороту та зупинку транспортного засобу, то слід вказати наступне.
Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Тому законодавством не встановлена вимога щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення саме тим працівником поліції, який безпосередньо зупинив транспортний засіб.

Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутнє посилання на технічний засіб, яким здійснювалась відео-фіксація подій є надуманими, оскільки в самому протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №153754 вказано, що відеозапис здійснено на технічний засіб відеозапису боді-камери 470167, 47368.
Поряд з цим, всупереч твердженням захисника, наявний в матеріалах справи відеозапис відповідає вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026, згідно якого, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. Як вбачається із відеозапису, технічна фіксація велася з початку спілкування працівників поліції та ОСОБА_1 в період з`ясування обставин та до завершення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Отже, з наведеного вбачається, що складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства.
Будь-яких порушень з боку працівників поліції при вчиненні вказаних дій матеріали справи не містять.

Усі доводи стосовно невинуватості та порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на алкогольне сп`яніння, викладені ОСОБА_1 та її захисником Молчановим Д.В., не ставлять під сумнів наявності в її діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому саме поняття «вимога» не слід ототожнювати з примусом. Законодавець залишає за водієм транспортного засобу, якому висунули вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, право вибору, саме тому диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП і передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду, як окремий вид адміністративного правопорушення.
Кожна особа має дотримуватись вимог закону та правил належної поведінки і у разі виникнення сумнівів щодо її належності має вжити заходів на їх спростування, в цьому виражається її правосвідомість. 
Разом з тим, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 чітко та декілька раз категорично вказала, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки так вчинити порадив її знайомий, хоч і працівниками поліції їй було роз`яснено наслідки таких дій. 

Таким чином, сукупність зібраних і направлених до суду першої інстанції доказів поза розумним сумнівом свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновок судді про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події. 
При цьому суд дотримався вимог закону щодо повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи. 

Також суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника Молчанова Д. В. задоволенню не підлягає. 

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що в оскаржуваній постанові судді Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції допущена описка щодо адреси місця події, а саме зазначена «вул. Старонаводницька, 9» замість «вул. Старонаводницька, 2», яка підлягає виправленню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Молчанова Д.В. залишити без задоволення. 

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

У тексті постанови Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 виправити описку у адресі місця події, а саме - замість адреси « вул. Старонаводницька, 9 » вказати адресу « вул. Старонаводницька, 2 ».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду Горб І.М.