Справа № 444/2308/25
Провадження № 2/444/1383/2025

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Мікула В. Є.
секретар судового засідання Сенько М.-Ю.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області  цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( 81225, Львівська обл., Львівський р-н, с.Свірж, ІПН НОМЕР_1 ) до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області (80300, Львівська обл., Львівський р-н. м.Жовква, вул.Львівська, 40, код ЄДРПОУ 04371957, тел. (03252) 21264), третя особа - Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів), про визнання права власності на нерухоме майно, 

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності, в тому числі і в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 .
Свої позовні вимоги, які позивач підтримав в судовому засіданні, мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_4 залишилося наступне спадкове майно: 1\3 частина житлового будинок АДРЕСА_1 , що стверджується випискою № 791.
Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Свідоцтвом про народження НОМЕР_2 стверджується, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_4 .
Свідоцтвом про народження НОМЕР_3 стверджуєтся, що ОСОБА_6 є сином ОСОБА_4 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .
Після смерті ОСОБА_7 залишилося наступне спадкове : 
- 1\3 частина житлового будинок АДРЕСА_1 , що стверджується випискою № 791.
- земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право приватної власності на землю ( середню земельну частку) серія ЛВ № 011039.
З даного сертифікату вбачається, що ОСОБА_5 отримав право на середню земельну частку пай площею 1,15 га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Зіболківської сільської ради.
Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв його його брат ОСОБА_6 , оскільки зі своїм братом проживав та вели спільне господарство, що стверджується стверджується довідкою від 21.06.2024р. № 790.
Свідоцтвами про народження стверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є рідними братами.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 .
05 січня 2017 року ОСОБА_6 склав заповіт, який посвідчений Зіболківською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за №1.
Даний заповіт зберігається в матеріалах спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка знаходиться в Жовківській ДНК.
Згаданим вище заповітом ОСОБА_6 все майно заповів заявнику, ОСОБА_1 . 
Згідно виписки № 791 членами колгоспного двору по прос.Шевченка, в с.Зіболки станом на 30.06.1990р. були:
ОСОБА_3 - 1\3 частина;
ОСОБА_5 - 1\3 частина;
ОСОБА_6 -1\3 частина. 
Заявник, ОСОБА_1 , звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус в письмовій формі йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки мій дядько такого права належним чином не зареєстрував.
Заявник, ОСОБА_1 , звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ОСОБА_5 не виготовив сертифікату нового зразка.
Просить задоволити позов.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.
Однак, відповідачем Жовківською міською радою та Жовківською державною нотаріальною конторою надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивача та розгляд справи у відсутності їх представників. 
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задоволити.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 .
Після смерті ОСОБА_4 залишилося наступне спадкове майно: 1\3 частина житлового будинок АДРЕСА_1 , що стверджується випискою № 791.
Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли її діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Свідоцтвом про народження НОМЕР_2 стверджується, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_4 .
Свідоцтвом про народження НОМЕР_3 стверджуєтся, що ОСОБА_6 є сином ОСОБА_4 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть 00014855648.
Після смерті ОСОБА_7 залишилося наступне спадкове :
1\3 частина житлового будинок АДРЕСА_1 , що стверджується випискою № 791;
земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право приватної власності на землю ( середню земельну частку) серія ЛВ № 011039.
З даного сертифікату вбачається, що ОСОБА_5 отримала право на середню земельну частку пай площею 1,15 га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Зіболківської сільської ради.
Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв його брат ОСОБА_6 , оскільки зі своїм братом проживав та вели спільне господарство, що стверджується стверджується довідкою від 21.06.2024р. № 790.
Свідоцтвами про народження стверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є рідними братами.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 .
05 січня 2017 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений Зіболківською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за №1.
Даний заповіт зберігається в матеріалах спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка знаходиться в Жовківській ДНК.
Згаданим вище заповітом ОСОБА_6 все майно заповів ОСОБА_1 . 
Згідно виписки № 791 членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990р. були:
ОСОБА_3 - 1\3 частина;
ОСОБА_5 - 1\3 частина;
ОСОБА_6 -1\3 частина. 
Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1\3 частині.
Відповідно п.6 до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.
Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. 
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.
ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус в письмовій формі мені відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки мій дядько такого права належним чином не зареєстрував.
ОСОБА_1 звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі мені відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ОСОБА_5 не виготовив сертифікату нового зразка.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. №801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім`я померлого, що стверджується листом від 22.12.2017р. № 02-36\4361.
Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754\0\4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім.»я спадкодавця спадкоємцям не передбачено. 
Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну часку пай в порядку спадкування. 
Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно ст. 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України заповіт є особисте розпорядження фізичної и на випадок своєї смерті. 
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.
Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .
У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на середню земельну частку (пай) на території Жовківської міської ради ( колись Зіболківської сільської ради) розміром 1,15 умовних кадастрових гектарів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його винесення безпосередньо Львівському апеляційному суду.

Повний текст рішення виготовлено 09.09.2025 року.

Суддя:      Мікула В. Є.