ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року м. Львів	справа № 380/13634/25	

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1/ ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-2/ ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 26 травня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що підтверджується копіями документів на 16 арк., а саме: довідка № 405 від 15 травня 2025 року; копія повідомлення № 286-287 про надання державної допомоги сім`ям з дітьми; копія витягу з Резерв+, що є ВОД; копія витягу з Резерв+, що є ВОД; копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 ; копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 на 1 арк. з обох сторін; копія картки фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 ; копія актового запису про народження ОСОБА_1 на 1 арк. з обох сторін; копія індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 50 від 20 лютого 2025 року на 3 арк.; копія медичного висновку № 50 про дитину-інваліда віком до 18 років від 25 лютого 2025 року на 2 арк.; копія заключення ЛКК № 50 від 25 лютого 2025 року; копія корінця медичного висновку № 50 на дитину-інваліда віком до 18 років на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 травня 2025 року з підтверджується копіями документів на 16 арк., а саме: довідка № 405 від 15 травня 2025 року; копія повідомлення № 286-287 про надання державної допомоги сім`ям з дітьми; копія витягу з Резерв+, що є ВОД; копія витягу з Резерв+, що є ВОД; копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 ; копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 на 1 арк. з обох сторін; копія картки фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 ; копія актового запису про народження ОСОБА_1 на 1 арк. з обох сторін; копія індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 50 від 20 лютого 2025 року на 3 арк.; копія медичного висновку № 50 про дитину-інваліда віком до 18 років від 25 лютого 2025 року на 2 арк.; копія заключення ЛКК № 50 від 25 лютого 2025 року; копія корінця медичного висновку № 50 на дитину-інваліда віком до 18 років, прийняти за результатами розгляду обґрунтоване рішення про надання або відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;
- судові витрати стягнути з відповідача.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 травня 2025 року, реалізуючи своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особисто надіслав голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 (на обліку в якому перебуває) засобами поштового зв`язку листом з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення через відділення АТ «Укрпошта» відповідну заяву з підтверджувальними документами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі – Порядок № 560). Вказану заяву з документами відповідач-1 отримав 28 травня 2025 року. 29 травня 2025 року позивач отримав лист-відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29 травня 2025 року № 3239 «Щодо запиту Громадянина Хомутника ОСОБА_3 », яким його повідомлено про те, що він ухиляється від виконання військового обов`язку, у нього відсутній ВОД, заява про відстрочку подана вже після ухилення від виконання військового обов`язку під час дії воєнного стану, копії нотаріально засвідчені не в повному обсязі, а також відсутнє свідоцтво про народження дитини, військовозобов`язані громадяни зобов`язані особисто з`являтися до ТЦК та СП та пред`являти військово-обліковий документ. 
Позивач уважає, що з огляду на згаданий лист-відповідь відповідача-1 уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_2 та голова комісії (керівник цього РТЦК та СП) свідомо перешкоджають належному розгляду його заяви від 26 травня 2025 року про надання відстрочки, зокрема не передають вказану заяву з доданими до неї нотаріально засвідченими копіями документів на розгляд комісії та приховують основні документи (дві копії ВОД позивача та свідоцтво про народження із зазначенням батьківства) для того, щоб йому було протиправно відмовлено в наданні відстрочки. Лист-відповідь відповідача-1 від 29 травня 2025 року № 3239 «Щодо запиту Громадянина Хомутника ОСОБА_3 » прямо суперечить заяві позивача від 26 травня 2025 року про надання відстрочки та доданим до неї документам, оскільки на момент звернення із цією заявою розшук був відсутній, ухилення від виконання військового обов`язку під час дії військового стану не відповідає дійсності, ВОД та свідоцтво про народження дитини були додані до заяви, нотаріальне засвідчення усіх документів не вимагається, а обов`язок особисто з`явитися до ТЦК та СП не передбачений чинним законодавством. 
З огляду на вказане просить суд позов задовольнити повністю.
Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 проти позову заперечує з огляду на те, що заява позивача про надання відстрочки була отримана та належно розглянута. За результатами її розгляду надано обґрунтовану відповідь та надіслано засобами поштового зв`язку. Відсутність належного ознайомлення позивача з цим фактом та відмова надати необхідні документи не є наслідком бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 . Твердження позивача про «нерозгляд» є безпідставними. 
З огляду на вказане просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. 
Відповідач-2, належно повідомлений про відкриття спрощеного позовного провадження у цій справі та про своє право на подання відзиву на позовну заяву, а також доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, що підтверджується даними АТ «Укрпошта» (трек-номер поштового відправлення 0610270444078, дата вручення 29 липня 2025 року), у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. 
Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на вказане, враховуючи неподання належно повідомленим відповідачем-2 відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, суд вирішує цю справу за наявними матеріалами.
31 липня 2025 року представник позивача подала суду клопотання від 26 липня 2025 року про залучення до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_2 як співвідповідача, однак підстави для розгляду цього клопотання відсутні, оскільки ухвалою суду від 24 липня 2025 року клопотання відповідача-1 від 04 липня 2025 року про заміну відповідача у справі задоволено частково та залучено ІНФОРМАЦІЯ_3 до участі у справі як другого відповідача.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 09 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 докази та письмові пояснення щодо розгляду заяви позивача від 26 травня 2025 року про надання відстрочки.
Ухвалою суду від 24 липня 2025 року клопотання відповідача-1 від 04 липня 2025 року про заміну відповідача у справі задоволено частково; залучено ІНФОРМАЦІЯ_3 до участі у справі як другого відповідача; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 докази та письмові пояснення щодо розгляду заяви позивача від 26 травня 2025 року про надання відстрочки.
Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Позивач є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується копією військово-облікового документа Резерв+.
Позивач засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з описом вкладення (номер поштового відправлення 0410720631826) звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою від 26 травня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
До заяви позивач долучив такі документи, зокрема: довідку № 405 від 15 травня 2025 року; копію повідомлення № 286-287 про надання державної допомоги сім`ям з дітьми; дві копії витягів з Резерв+; копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 ; копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копію картки фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 ; копію актового запису про народження ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 50 від 20 лютого 2025 року; нотаріально засвідчену копію медичного висновку № 50 від 25 лютого 2025 року про дитину-інваліда віком до 18 років; нотаріально засвідчену копію заключення ЛКК № 50 від 25 лютого 2025 року; нотаріально засвідчену копію корінця медичного висновку № 50 від 25 лютого 2025 року на дитину-інваліда віком до 18 років.
Листом від 29 травня 2025 року № 3239 «Щодо запиту Громадянина ОСОБА_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив представника позивача – адвоката Горлюк Юлію Вікторівну, зокрема про те, що позивач ухиляється від виконання військового обов`язку, у нього відсутній ВОД, заява про відстрочку подана вже після ухилення від виконання військового обов`язку під час дії воєнного стану, копії нотаріально засвідчені не в повному обсязі, а також відсутнє свідоцтво про народження дитини, військовозобов`язані громадяни зобов`язані особисто з`являтися до ТЦК та СП та пред`являти військово-обліковий документ.
Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо розгляду його заяви від 26 травня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, звернувся з цим позовом до суду.
Предметом розгляду у цій справі є оцінка поведінки відповідача-1 під час розгляду заяви позивача від 26 травня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За змістом статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1). Надалі указами Президента України, які Верховна Рада України затверджувала відповідними законами, строк дії воєнного стану в Україні продовжено та такий правовий режим діє й на сьогодні.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX, оголошено та проведено загальну мобілізацію в Україні упродовж 90 діб. Надалі строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався згідно з указами Президента України, які щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює та визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон № 3543, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 23 Закону № 3543 передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, згідно з пунктом 5 частини першої статті 23 Закону № 3543 не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 1487, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Підпунктом 8 пункту 1 Порядку № 1487 передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема у разі зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За приписами пунктів 56 - 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
За змістом абзаців першого, другого пункту 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Пункт 60 Порядку № 560 передбачає, зокрема, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Додатком 5 до Порядку № 560 затверджено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Проаналізувавши наведені положення Порядку № 560, суд дійшов висновку, що військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви про надання відстрочки за встановленою формою. Водночас вказаний Порядок не визначає конкретних способів подання документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації (власноручно, поштою, тощо), як і не містить положень, відповідно до яких військовозобов`язаний особисто повинен прибути до органу, в якому він перебуває на військовому обліку, з метою подання відповідних документів. 
Суд встановив, що позивач засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з описом вкладення звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою від 26 травня 2025 року та пакетом документів про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Відповідач-1, своєю чергою, ототожнює «особисте» подання заяви з обов`язком особисто фізично прибути до органу ТЦК та СП і подати заяву.
Водночас саме собою вживання законодавцем терміну «особисто» не може ототожнюватись виключно з фізичним прибуттям особи до відповідного районного (міського) ТЦК та СП. У цій ситуації слово «особисто» означає вчинення дії суб`єктом власноручно, тобто без посередників (представника тощо). Тому «особисто подати заяву» - це, насамперед, підтвердити, що заява виходить від конкретної особи і засвідчена її особистим підписом.
Тож вимога, яка викладена у пункті 58 Порядку № 560, про те, що особи, які мають право на відстрочку, «особисто подають заяву», означає не особисте прибуття до ТЦК та СП для подання заяви, а те, що заява військовозобов`язаного про надання відстрочки не може бути подана будь-якою іншою особою, уповноваженою заявником, а лише виключно самим заявником.
З іншого боку законодавець, маючи на меті встановити обов`язок фізичного прибуття, застосовує іншу пряму та однозначну термінологію: «особисто прибути», «за особистої присутності», «шляхом особистого прибуття» тощо. Таке розмежування простежується у Порядку № 1487 та Порядку № 560, де чітко розрізняються ситуації, коли присутність особи є необхідною умовою, і ситуації, коли достатньо власноручного підпису та подання документів у будь-який інший спосіб (зокрема поштовим відправленням).
Крім того, Порядком № 560 не передбачена можливість за певних умов (зокрема у разі подання заяви іншим способом) не здійснювати розгляд заяви по суті порушеного у ній питання. З огляду на це позивач, надіславши особисто поштовим зв`язком заяву та документи для вирішення питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації дотримався процедури особистого її подання (надіслання).
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (далі – Положення), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Пунктом 7 Положення встановлено, що з метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 11 Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
З урахуванням наведених положень відповідач-1 як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів, які, на його думку, підтверджують таке право, повинен був їх розглянути по суті та ухвалити певне рішення за наслідком їх розгляду, адже відстрочка/відмова у відстрочці передбачає її письмове оформлення.
Так, у разі позитивного рішення позивачу мала бути надана довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки відповідач-1 повинен був повідомити позивача про це письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7.
Водночас додатком 7 до Порядку № 560 затверджена письмова форма повідомлення військовозобов`язаного про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яке передбачає, серед іншого, зазначення обґрунтованих причини відмови.
Суд зазначає, що індивідуальний акт державного органу - це юридична форма рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (ухваленого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Утім відповідач-1 на заяву позивача від 26 травня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та доданих до неї документів відповіді по суті не надав.
Суд наголошує, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від ухвалення рішення, що входить до його виключної компетенції.
Відповідач-1 не надав доказів розгляду заяви позивача по суті. Відсутність належно оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивованої відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації свідчить про протиправну бездіяльність вказаного суб`єкта владних повноважень.
Посилання відповідача-1 у відзиві на позовну заяву на те, що заява позивача про надання відстрочки була належно розглянута та за результатами її розгляду надано обґрунтовану відповідь, яку надіслано засобами поштового зв`язку, суд оцінює критично, оскільки доказів розгляду заяви позивача від 26 травня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та доданих до неї документів, зокрема рішення комісії, оформленого протоколом, обидва відповідачі (незважаючи на витребування у них таких доказів) суду не надали.
При цьому, окрім рішення комісії, оформленого протоколом, відповідним доказом у разі надання позивачу відстрочки мала б бути довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6 до Порядку № 560, а у разі відмови – письмове повідомлення за формою, визначеною у додатку 7 до Порядку № 560, із зазначенням обґрунтованих причини відмови. 
Однак жодного з вищеперерахованих доказів відповідачі суду не надали.
Лист відповідача-1 від 29 травня 2025 року № 3239 «Щодо запиту Громадянина Хомутника ОСОБА_3 » не є доказом, який підтверджує розгляд заяви позивача та доданих документів про надання відстрочки, оскільки не є рішенням в розумінні пункту 60 Порядку № 560, а формулювання підстав відмови у листах не може розцінюватись як належний спосіб ухвалення та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень.
Твердження відповідача-1, наведені у листі від 29 травня 2025 року № 3239 «Щодо запиту Громадянина Хомутника ОСОБА_3 », про те, що позивач ухиляється від виконання військового обов`язку, у нього відсутній ВОД, заява про відстрочку подана вже після ухилення від виконання військового обов`язку під час дії воєнного стану, копії нотаріально засвідчені не в повному обсязі, а також відсутнє свідоцтво про народження дитини, суд оцінює критично, оскільки вказані обставини (їх наявність/відсутність суд не констатує) не передбачені законодавством як такі, що звільняють відповідача від обов`язку розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з доданими документами по суті та ухвалити за результатами її розгляду обґрунтоване рішення про надання або про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Суд відзначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень – це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неухваленні рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Ураховуючи викладене, суд резюмує, що в межах спірних правовідносин відбулася протиправна бездіяльність відповідача-1, яка виразилась у нерозгляді заяви позивача від 26 травня 2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» разом з доданими до неї документами.
Оскільки відповідач-1 належно не розглянув заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та не ухвалив будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, то суд в контексті спірних правовідносин може лише зобов`язати відповідача-1 розглянути по суті заяву позивача, за результатом чого ухвалити відповідне рішення.
За цих обставин суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірній ситуації є зобов`язання відповідача-1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 травня 2025 року з доданими до неї документами про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ухваливши за результатами її розгляду обґрунтоване рішення про надання або про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд ураховує таке.
Відповідно до частини першої статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
За змістом абзацу першого частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, з огляду на зміст наведених процесуальних норм КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 
Крім того, суд ураховує, що наразі відсутні обставини, які б давали підстави для висновків, що відповідачем-1 не буде добровільно виконано рішення суду у цій справі. На підставі наведеного суд висновує про відсутність підстав для зобов`язання відповідача-1 подати звіт про виконання рішення суду та встановлення судового контролю.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
За змістом частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).
Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1212,00 грн. Оскільки позов задоволено повністю, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 на користь позивача належить стягнути 1211,20 грн сплаченого судового збору.
Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,- 
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 травня 2025 року та доданих до неї документів про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 травня 2025 року з доданими до неї документами про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ухваливши за результатами її розгляду обґрунтоване рішення про надання або про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
У встановленні судового контролю – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Повний текст рішення складено 05 січня 2026 року. 

Суддя	Клименко Оксана Миколаївна