РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 949/189/25
Провадження № 22-ц/4815/343/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С. В.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 листопада 2025 року у складі судді Оборонової І. В., постановлену в м. Дубровиця Рівненської області, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичною особи. 

Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 листопада 2025 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичною особи, в частині позовних вимог про стягнення 42 600,00 грн. моральної шкоди закрито на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Провадження в цій справі в частині позовних вимог про стягнення 255 600,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, та 13 250,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного з відшкодуванням витрат на поховання, зупинено у зв`язку зі смертю позивачки ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України до залучення до участі у справі правонаступників позивачки ОСОБА_1 .

Ухвала суду першої інстанції в частині закриття провадження щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, у розмірі 42 600,00 грн., вмотивована положеннями законодавства, які передбачають обов`язок суду закрити провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, та обґрунтована тим, що оскільки моральна шкода відшкодовується безпосередньо особі, яка зазнала фізичних або моральних страждань, в даному випадку позивачці ОСОБА_1 , котра померла після відкриття провадження у справі, зобов`язання по відшкодуванню їй моральної шкоди припиняються, оскільки нерозривно пов`язані з особою позивачки, а відтак спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Ухвала суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 255 600,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, та 13 250,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з відшкодуванням витрат на поховання, право на отримання яких позивачка мала за життя, обґрунтована тим, що такі правовідносини допускають правонаступництво, а провадження у справі слід зупинити до вступу у справу правонаступників померлої позивачки  ОСОБА_1 .

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції в частині зупинення провадження незаконною та необґрунтованою, постановленою із порушенням норм матеріального та процесуального права, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує правомірність оскаржуваної ухвали та вказує, що оскільки спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також ст.ст. 1200, 1201 ЦК України, якими, зокрема, передбачено обов`язок страховика здійснити виплати – страхове відшкодування, на користь утриманця потерпілої особи і витрат на поховання, ключовим є визначення, чи допускають спірні правовідносини правонаступництво. Доводить, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, в тому числі і права на виплату допомоги або інші виплати, встановлені законом, а тому у даному випадку позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування у зв`язку із смертю годувальника не допускають матеріального та, відповідно, процесуального правонаступництва. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині зупинення провадження змінити та в цій частині провадження закрити, а в решті ухвалу залишити без зміни.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції в частині закриття провадження щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, сторонами не оскаржена, а тому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 липня 2025 року у цивільній справі №949/189/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичною особи позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 : 255600,00 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника; 42600,00 грн. - моральної шкоди; 13250,00 грн. - страхового відшкодування пов`язаного з відшкодуванням витрат на поховання. Крім того, стягнуто із відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн..
Ухвалою районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2025 року скасовано вказане заочне рішення та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно повідомлення Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №862/607-34.12-04-05 від 14 жовтня 2025 року, в архіві Відділу зберігається актовий запис про смерть №350, складений 25 вересня 2025 року Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.124).

Згідно ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

У апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» заперечує підстави для правонаступництва за вимогами про стягнення страхового відшкодування у зв`язку із смертю годувальника, та, відповідно, процесуального правонаступництва у цій справі. 

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. 
Саме на цю статтю, зокрема, покликався апелянт, доводячи, що страхове відшкодування у зв`язку із смертю годувальника є виплатою, встановленою законом, яка нерозривно пов`язана з особою спадкодавця, а тому не входить до складу спадщини.
Разом із тим, статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Таким чином, до складу спадщини входить те майно, у тому числі й грошові кошти, яке належало померлому або на отримання якого він мав право. При цьому існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону.
Оцінюючи встановлені обставини справи у сукупності з нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до переконання, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача 255600,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, та 13250,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з відшкодуванням витрат на поховання, право на отримання яких позивачка мала за життя, не пов`язані нерозривно із особою позивачки, а тому допускають правонаступництво. З огляду на викладене провадження в цій справі в частині зазначених вимог підлягає зупиненню на підставі п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України до вступу у справу правонаступників померлої ОСОБА_1 .
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» залишити без задоволення.

Ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 листопада 2025 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового
рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.