ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 р.	Справа № 440/3077/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/3077/25
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Полтавської митниці    
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці Державної митної служби, в якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA806000/2025/000002/2 від 03.03.2025 р., винесене Полтавською митницею Державної митної служби України.
- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806070/2025/000014 від 03.03.2025 р., винесену Полтавською митницею Державної митної служби України.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA806000/2025/000002/2 від 03 березня 2025 року.
Визнано протиправною та скасовано Картку відмови Полтавської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806070/2025/000014 від 03 березня 2025 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 5323,54 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 р. та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Митного кодексу України (в подальшому – МК України), Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 16.11.2024 р. між позивачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ЧП “DAVR METALL” (Узбекистан) було укладено Контракт № 08/24 від 16.11.2024 р. (надалі - контракт). Згідно з умовами зазначеного контракту ЧП “DAVR METALL” (Узбекистан) (продавець) взяв на себе зобов`язання продавати Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (покупцю) товар, а покупець - купити товар у кількості, асортименті та за ціною, вказаною в специфікаціях до цього контракту .
Згідно п.2.1. зазначеного контракту № 08/24 від 16.11.2024 загальна сума договору становить 100 000,00 (Сто тисяч) доларів США.
Згідно п.2.2.зазначеного контракту № 08/24 від 16.11.2024 загальна вартість контракту складається із сум поставок, погоджених сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього контракту.
Згідно п.3.1.зазначеного контракту № 08/24 від 16.11.2024, розрахунки за контрактом за поставлений товар здійснюються в доларах США шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця у розмірі 100 % передоплати. Конкретні умови оплати зазначаються сторонами у Специфікаціях.
Згідно з п.4.1. зазначеного контракту №08/24 від 16.11.2024р., умовами поставки товару встановлюються згідно з міжнародними правилами Інкотермс-2010 там визначаються як FCA, якщо інші умови не вказані в Специфікаціях.
16.11.2024 р. сторонами укладено Специфікацію № 1 від 16.11.2024р. до Контракту № 08/24 від 16.11.2024 р., згідно якої погодили наступні умови поставки партії товару:
1. Найменування та кількість партії товар: Узбецький чавунний казан на 8 літрів, плоске дно - 100 шт.,за ціною 15 доларів США, в сумі 1500 доларів США, Узбецький чавунний казан на 10 літрів, плоске дно - 100 шт.,за ціною 16 доларів США, в сумі 1600 доларів США, Узбецький чавунний казан на 12 літрів, кругле дно - 50 шт.,за ціною 18 доларів США, в сумі 900 доларів США, Узбецький чавунний казан на 12 літрів, плоске дно - 410 шт.,за ціною 18 доларів США, в сумі 7380 доларів США, Узбецький чавунний казан на 16 літрів, плоске дно - 359 шт.,за ціною 22 доларів США, в сумі 7898 доларів США, Узбецький чавунний казан на 16 літрів, кругле дно - 50 шт.за ціною 22 доларів США, в сумі 1100 доларів США, Узбецький чавунний казан на 22 літрів, плоске дно - 200 шт., за ціною 25 доларів США, в сумі 5000 доларів США, Узбецький чавунний казан на 22 літрів, кругле дно - 50 шт., за ціною 25 доларів США, в сумі 1250 доларів США, Узбецький чавунний казан на 30 літрів, кругле дно - 30 шт.,за ціною 30 доларів США, в сумі 900 доларів США, Узбецький чавунний казан на 50 літрів, кругле дно - 50 шт., за ціною 45 доларів США, в сумі 2250 доларів США, Узбецький чавунний казан на 80 літрів, кругле дно - 30 шт., за ціною 60 доларів США, в сумі 1800 доларів США, Узбецький чавунний казан на 100 літрів, кругле дно - 30 шт., за ціною 66 доларів США, в сумі 1980 доларів США.
Загальна кількість партії товару 1459 шт.
Загальна сума поставки партії товару складає 33 558,00 доларів США.
2. Умови постачання:Інкотермс-2010, базис FCA Наманган, Узбекистан.
3. Термін поставки:02.04.2025 р.
4. спосіб відправлення: автомобільний.
05.12.2024 р. на виконання вказаного Контракту № 08/24 від 16.11.2024 р. продавцем було складено Інвойс від 05.12.2024 р., за № 1 на поставку партії товара в загальній сумі 33 558,00 доларів США.
Крім того, продавцем після виготовлення товару, було продубльовано інвойс від 05.02.2025 р., за №2 на поставку партії товара в загальній сумі 33 558,00 доларів США.
Згідно платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах № 2 від 20.12.2024 р. було здійснено попередню оплату за товар в сумі 33 558,00 доларів США згідно Інвойсу № 1 від 05.12.2024 р. та Контракту № 08/24 від 16.11.2024 р.
27.02.2025 р. з метою митного оформлення товару, поставленого за контракту № 08/24 від 16.11.2024 р., керуючись ч.1 ст.49, ч.2 ст.53 МК України, позивач подав до Полтавської митниці:
- первинну митну декларацію №25UA806070001884U1 від 27.02.2025 р., згідно якої митна вартість задекларованого товару (Узбецький чавунний казан в асортименті та кількості згідно додатка) була визначена за першим (основним) методом її визначення - за ціною контракту та складалась із договірної вартості товару 33 558,00 доларів США, розрахованому за курсом 41,639 грн. за 1 долар США та вартості доставки вантажу.
Разом з митною декларацією позивачем для митного оформлення товару надано пакет документів, а саме:
- Копія контракту № 08/24 від 16.11.2024 р.;
- копія Специфікації № 1 від 16.11.2024р. до Контракту № 08/24 від 16.11.2024 р.;
- Копія інвойсу від 05.12.2024 р., за №1 в сумі 33 558,00 доларів США;
- Копія інвойсу від 05.02.2025 р., за №1 в сумі 33 558,00 доларів США;
- Платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах № 2 від 20.12.2024 р.;
- довідка про транспортні витрати від 20.02.2025 р.;
- довідка про маршрут транспортування від 24.02.2025 р.,
- копія міжнародної транспортної накладної CMR від 05.02.2025р. за № 000136 ;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № У149 від 11.02.2025 р.;
- копія договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 250 МТ від 14.02.2024р.;
– копія договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 31/25-1 від 31.01.2025 р.;
- документ,що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг за № 18 від 13.02.2025 р.;
- висновок про вартісні характеристики товару,
- копія митної декларації країни відправлення ,
- пакувальний лист,
- сертифікат про походження товару,
-інші некласифіковані документи.
За результатами формато-логічного контролю АСАУР за митною декларацією згенеровано обов`язкову форму контролю « 105-2» «Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості.
На вимогу відповідача декларантом були подано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:
-копія додаткової довідки про транспортні витрати від 28.02.2025 р. (калькуляція транспортних витрат), що підтверджує калькуляцію транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, що відповідає вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 No 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення»;
-заявку на перевезення вантажу (заявка від 31.01.2025 р. до договору № 31/25-1 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом);
- лист від 01.03.2025 р.
За результатами митного оформлення декларації №25UA806070001884U1 від 27.02.2025 відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UA806000/2025/000002/2 від 03.03.2025, Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806070/2025/000014 від 03.10.2023 та застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товарів.
За результатами перевірки поданих позивачем до митного оформлення документів на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари , зокрема:
при умовах поставки FCA продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару, і сплачує митні платежі у країні- експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Відповідно до поданої митної декларації від 27.02.2025 №25UA806070001884U1 дані транспортні документи відсутні Згідно ДМВ до МД від 27.02.2025 №25UA806070001884U1 до митної вартості товару включено вартість транспортування до митного кордону України – 237 002,66 грн. Декларантом у підтвердження даних витрат разом з МД подано рахунок- фактуру на оплату транспортних витрат від 11.02.2025 № У149, довідку про транспортні витрати від 20.02.2025 № б/н, складені експедитором ТОВ «ФІНАГРОПРОМТРАНС», договір про надання послуг по перевезенню вантажів від 31.01.2025 № 31/25-1 між ФОП « ОСОБА_2 » та ТОВ «ФІНАГРОПРОМТРАНС».
Довідка про транспортні витрати від 20.02.2025 № б/н не містить інформації щодо протяжності у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, що унеможливлює здійснити точний розрахунок витрат на транспортування від місця завантаження до кордону з Україною;
В графі 21 декларації митної вартості зазначаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. В наданій до митного оформлення декларації митної вартості в графі 21 відповідні відомості відсутні. Виходячи з цього, неможливо визначити фактичний розмір витрат, понесених при доставці товару до митного кордону України, чи всі складові включені до митної вартості товару, що унеможливлює перевірити числове значення складових митної вартості. Відповідно до пункту 4.2 контракту № 08/24 від 16.11.2024 ціна товару включає вартість завантажувально-розвантажувальної роботи, а також включена вартість одноразової (безповоротної) тари (упаковки) товару. Однак відсутні документи, в яких було б зазначено складові щодо витрат з навантаження, упаковки та вартості тари, вага якої становить 520 кг згідно наданих документів (вага брутто 21914,3 кг, вага нетто – 21394,3 кг), відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ вищезазначені обставини унеможливлють перевірити складові митної вартості.
До митного оформлення не було надано каталог виробника або прайс-лист. Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) містить відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару.
У відповідь на письмову вимогу митного органу декларантом надіслано довідку про транспортні витрати від 28.02.2025 р. № б/н , заявку від 31.01.2025 до договору № 31/25-1 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом №б/н, лист пояснення від 01.03.2025 № б/ н. Також лист від 03.03.2025 № б/н, яким повідомлено, що інших додаткових документів протягом 10 календарних днів надати немає можливості. Подані документи не спростовують раніше виявлені розбіжності щодо складових митної вартості товару. Виходячи з поданих документів, точно не відомо яка дійсна вартість поставленого товару. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу з дотриманням положень ст. 64 МКУ. Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до рівня вартості ЕМД від 03.11.2023 №23UA100100450953U8 та становить 3,87 доларів США за кілограм, з урахуванням характеристик опису і призначення товару (казани чавунні) , марки (DAVR METALL) виробника (PE «DAVR METALL» ), країна походження Узбекистан, умови поставки FCA Наманган (UZ). У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного прийнято рішення про коригування митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного прийнято рішення про коригування митної вартості від 03.03.2025 №UA806000/2025/000002/2. У відповідності до ст.52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: - на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої ст.55 МКУ (п.3.2 МКУ); - оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 МКУ, рішення про коригування митної вартості (п.3.4 МКУ).
Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів Полтавської митниці №UA806000/2025/000002/2 від 03.03.2025 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806070/2025/000014, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови Полтавської митниці необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).
Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Відповідно до п.п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.
Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Судом встановлено, що відповідачем прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA806000/2025/000002/2 від 03.03.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару здійснюється згідно контракту від 16.11.2024 № 08/24 укладеного між продавцем товару РЕ «DAVR METALL» (Узбекистан) та ФОП « ОСОБА_2 » (Україна) на умовах поставки FCA Наманган (UZ).Ha підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11 при умовах поставки FCA продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару, і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Правилами заповнення ДМВ, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, при заповненні гр. 20 ДМВ зазначено: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; -банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Відповідно до п. 1.1 договору № 31/25-1 від 31.01.2025 замовник зобов`язується оплатити транспортно-експедиторські послуги згідно заявки на перевезення. Цей документ містить всю необхідну інформацію по перевезенню в якій зазначається вартість перевезення, адреса навантаження, відомості про вантаж, маршрут руху, необхідний рухомий склад, інформація про контактних осіб, умови оплати. Відповідно до поданої митної декларації від 27.02.2025 №25UA806070001884U1 дані транспортні документи відсутні Згідно ДМВ до МД від 27.02.2025 №25UA806070001884U1 до митної вартості товару включено вартість транспортування до митного кордону України - 237 002,66 грн. Декларантом у підтвердження даних витрат разом з МД подано рахунок-фактуру на оплату транспортних витрат від 11.02.2025 № У149, довідку про транспортні витрати від 20.02.2025 № б/н, складені експедитором ТОВ «ФІНАГРОПРОМТРАНС», договір про надання послуг по перевезенню вантажів від 31.01.2025 № 31/25-1 між ФОП « ОСОБА_2 » та ТОВ «ФІНАГРОПРОМТРАНС». Довідка про транспортні витрати від 20.02.2025 № б/н не містить інформації щодо протяжності у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, що унеможливлює здійснити точний розрахунок витрат на транспортування від місця завантаження до кордону з Україною. Відповідно до пункту 4.2 контракту № 08/24 від 16.11.2024 ціна товару включає вартість завантажувально-розвантажувальної роботи, а також включена вартість одноразової (безповоротної") тари (упаковки) товару. Однак відсутні документи, в яких було б зазначено складові щодо витрат з навантаження, упаковки та вартості тари, вага якої становить 520 кг згідно наданих документів (вага брутто 21914,3 кг, вага нетто - 21394,3 кг), відповідно до ч. З ст. 53 МКУ вищезазначені обставини унеможливлють перевірити складові митної вартості (документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товару, тобто неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості всіх її складових, що не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на пакувальні матеріали та інші витрати на пакувальні послуги, з урахуванням яких було сформовано митну вартість До митного оформлення не було надано каталог виробника або прайс-лист. Дані документи мають інформацію про вартість та кількість товару, яка відповідає даній поставці. Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) містить відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару.
Щодо доводів відповідача, що позивачем не надано документи на підтвердження надання транспортих послуг, що у свою чергу унеможливлює здійснити точний розрахунок витрат на транспортування від місця завантаження до кордону з Україною, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до Інкотермс (редакція 2010 року), що регулюють питання, яка зі сторін договору купівлі-продажу повинна здійснити необхідні для перевезення і страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, і які витрати несе кожна із сторін, термін FCA (FREE CARRIER (... named place) франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.
Відповідно до статті А6 Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати від 01.01.2010 року продавець зобов`язаний з урахуванням застережень статті Б.6.: - нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4; - сплатити, коли це належить, витрати митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару.
Згідно п.А.4. Продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.
Постачання вважається виконаним: а) якщо назване місце поставки знаходиться у приміщенні продавця: коли товар завантажений у транспортний засіб перевізника, вказаного покупцем або іншою особою, яка діє від його імені.
Як зазначає позивач, всі витрати пов`язані з завантаженням товару вже включені у митну вартість товару та додатково до вартості не включаються.
Колегія суддів зазначає, що статтею 58 Митного кодексу України не передбачено необхідність включення до митної вартості товару витрат продавця.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що по митним деклараціям поставка товару здійснювалась на умовах FCA, згідно яких обов`язок щодо завантаження товару на умовах FCA покладено на продавця, а також продавець зобов`язаний сплатити експортні витрати (навантажувальні роботи, експортне мито, митний збір), тому такі складові митної вартості товару у даному випадку не потребують додаткового підтвердження та не включаються до митної вартості товару.
Стосовно умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення транспортних витрат, колегія суддів зазначає таке.
Так, посилання контролюючого органу, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованого товару, а саме, не підтвердження витрат на перевезення товару, спростовується наданими під час митного оформлення первинними документами, зокрема, довідка про транспортні витрати від 20.02.2025 р.; довідка про маршрут транспортування від 24.02.2025 р., копія міжнародної транспортної накладної CMR від 05.02.2025р. за № 000136 ; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № У149 від 11.02.2025 р.; копія договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 250 МТ від 14.02.2024р.; копія договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 31/25-1 від 31.01.2025 р.; документ, що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг за № 18 від 13.02.2025 р. Вказані документи є достатніми для підтвердження витрат понесених на перевезення товару.
Крім того, рахунок є розрахунково-платіжним документом, що передбачає виставлення певних сум до оплати за надану послугу, а факт отримання такої послуги підтверджується довідкою про транспортно-експедиційні витрати, який, у свою чергу, є первинним документом.
Колегія суддів зазначає, що наказ МФУ від 24.05.2012 №599, на який посилається відповідач при винесенні рішення про коригування митної вартості щодо відсутності такого документу як довідка у переліку первинних бухгалтерських документів, не має зобов`язального характеру, а тільки зазначає перелік документів до яких можуть належати, зокрема:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
Суд зазначає, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортно-експедиційні послуги та рахунки є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Щодо доводів відповідача в оскаржуваних рішеннях про ненадання позивачем відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.
Так, відповідно до п.4.2 Контракту предбачено, що вартість одноразової тари (упаковки) включена у вартість товару.
Колегія суддів зазначає, продавець і покупець в Контракті чітко узгодили між собою, що вартість тари (упаковки) включається до ціни товару, яка підлягає сплаті, а тому відомості щодо включення цих складових до митної вартості товарів, як того вимагає ч. 10 ст.58 МК України, відсутні.
Отже, фактурна вартість товару в пункті передачі транспортній компанії охоплювала вартість товару з пакуванням та маркуванням.
Щодо ненадання каталогів та прайс-листів, суд зазначає, що каталоги та прайс-лист фактично не є тим документом, який в розумінні положень МК України підтверджує митну вартість товару. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідними контрактами та/або інвойсами.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що надані позивачем на підтвердження митної вартості товару документи підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, а відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення Полтавської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA806000/2025/000002/2 від 03 березня 2025 року прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то останні є похідними від рішення про коригування митної вартості.
Таким чином, картки відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.
Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Колегією суддів встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вмотивована прийнятим митним органом рішенням про коригування митної вартості, правомірність якого відповідачем не доведено під час розгляду цієї справи.
Отже, оскаржувана картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA806000/2025/000002/2 від 03 березня 2025 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № №UA806070/2025/000014 від 03 березня 2025 року, прийняті Полтавською митницею без урахування всіх наданих позивачем документів, отже є необґрунтованими, що є підставою для їх скасування.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 по справі № 440/3077/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено 03.02.2026 року