Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року Справа№200/8471/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Духневича О.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2025 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку;
- зобов`язати відповідача виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідно до відмітки про військовий облік у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 13.05.2004, він був знятий з військового обліку 25.02.2021, а в подальшому був виключений з військового обліку за п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Відповідно до довідки від 04.05.2022 № 1805-7001126062 є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, в жовтні 2025 році дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його було оголошено в розшук. Причина розшуку: не став на військовий облік за місцем перебування як ВПО.
Позивач вважає дії відповідача протиправними щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку, оскільки законним підґрунтям для внесення такої інформації до Реєстру є лише факт притягнення до адміністративної відповідальності.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.11.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії документів, а саме: докази на підставі яких до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів внесено дані про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 
17.11.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Обгрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що відповідно до інформації з ЄДРПВР ІКС «Оберіг» ОСОБА_1 має статус порушника у зв`язку з порушенням вимог п. 4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України – у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України), чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.
21.11.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивач вважає твердження викладені відповідачем у відзиві необгрунтованими.
Мотивуючи відповідь на відзив позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів з яких останній звернувся до Житомирського районного управління поліції № 1 ГУНП в Житомирській області (за № 30249 від 22.10.2025) для оголошення його в розшук.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.01.2026 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 : інформацію щодо перебування ОСОБА_1 на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 ; інформацію щодо підстав вручення ОСОБА_1 повістки № 1 від 12.10.2023 для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_4 : інформацію щодо перебування ОСОБА_1 на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Запропоновано позивачу надати до суду військово-обліковий документ з повною інформацією, що сформований в «Резерв+». Провадження у справі було зупинено до отримання витребуваних доказів.
07.01.2026 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення та надано військово-обліковий документ з повною інформацією, що сформований в «Резерв+».
16.01.2026 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 06.01.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 надано витребувану інформацію, у якій зазначано, що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
19.01.2026 на адресу суду від представника позивача – адвоката Таранченко Юлії Володимирівни надійшло клопотання про витребування доказів, у якому заявник просить витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином засвідчений витяг з журналу обліку прибуття військовозобов`язаних за 13.10.2023 з датами де відмічається дата, час явки, дані особи та підстава виклику (уточнення даних, ВЛК, мобілізація). Також просить викликати свідка ОСОБА_2 
20.01.2026 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 06.01.2026 ІНФОРМАЦІЯ_5 надано витребувану інформацію, у якій зазначено що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку в підпорядкованих структурних підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2026 поновлено провадження у справі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2026 у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідка та витребування доказів у справі відмовлено.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2026 провадження у справі № 200/8471/25 зупинено до набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/6327/25.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2026 поновлено провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується військово-обліковим документом, що сформований в «Резерв+».
Як вбачається з військово-облікового документу, що сформований 02.01.2026 в застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Вказане сторонами не заперечується.
Відповідно до довідки від 04.05.2022 № 1805-7001126062 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно даних з військово-облікового документу з мобільного застосунку Резерв+, ОСОБА_1 порушено правила військового обліку.
З метою встановлення факту порушення правил військового обліку, представник позивача 23.10.2025 звернувся до відповідача із адвокатським запитом, однак відповіді не було надано.
Вважаючи дії відповідача про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.
У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався і триває дотепер.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України від 03.03.2022 року № 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації. Згідно з цим Указом призову на військову службу за мобілізацією підлягають військовозобов`язані та резервісти.
У відповідності з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2232-XII), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби, дотримання правил військового обліку.
Статтею 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.93 № 3543-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Так, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (ст. 1 Закону № 3543-XII).
Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону № 3543-XII, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі – Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з п. 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого:
- здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку);
- звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно п.п. 7 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі – Правила № 1487), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
Також, пунктом 3 Правил № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно ч. 4 ст. 37 Закону № 2232-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).
Отже, обов`язок стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи виникає тільки у призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які залишили або покинули своє місце проживання у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану.
Позивач у позові зазначає, що відповідно до відмітки про військовий облік у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 13.05.2004, він був знятий з військового обліку 25.02.2021, а в подальшому був виключений з військового обліку за п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Разом з тим, відповідач всупереч вказаному запису повторно вніс запис про взяття його на військовий облік.
Із відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" (ДСС), судом встановлено, що у провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 200/6327/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
У позовній заяві у справі № 200/6327/25 ОСОБА_1 просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення з 25.02.2021 з військового обліку військовозобов`язаних;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про виключення з військового обліку з 25.02.2021 на підставі п. «в» пп. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», згідно інформації наявної у військово-обліковому документі серії НОМЕР_3 від 13.05.2004.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2025, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
В постанові Перший апеляційний адміністративний суд зазначив, що з 18.05.2024 особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, підлягають взяттю на військовий облік та можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, а тому на нього, як внутрішньо переміщену особу розповсюджується ч. 4 ст. 37 Закону № 2232-XII.
Таким чином, після прибуття до нового місця проживання з іншої місцевості (адміністративно-територіальної одиниці) позивач був зобов`язаний в семиденний строк стати на військовий облік за новим фактичним місцем свого проживання/перебування.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується військово-обліковим документом, що сформований в «Резерв+».
Як вбачається з військово-облікового документу, що сформований 02.01.2026 в застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Вказане сторонами не заперечується.
Відповідно до довідки від 04.05.2022 № 1805-7001126062 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Тобто, з 04.05.2022 позивач проживає в іншій місцевості, а саме АДРЕСА_3 .
Разом з тим, як вже встановлено судом, позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином законодавством закріплено обов`язок військовозобов`язаного перебувати на військовому обліку та у разі зміни місця проживання прибувати до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Аналогічного висновку дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд в постанові від 21.10.2025 по справі № 488/1329/25.
Отже, позивач був зобов`язаний стати на облік військовозобов`язаних за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи, проте, відповідних дій не вчинив, чим допустив порушення правил військового обліку.
Аналогічного висновку дійшов Третій апеляційний адміністративний суд в постанові від 18.12.2025 по справі № 280/6790/25.
З огляду на наведене, суд зазначає, що в даному випадку має місце триваюче порушення, адже закон визначає не тільки строк, протягом якого особа, яка змінила місце проживання, має стати на військовий облік, а й безпосередньо обов`язок стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи, який не виконаний позивачем.
Аналогічного висновку дійшов Третій апеляційний адміністративний суд в постанові від 06.11.2025 у справі № 199/2538/25.
Отже, позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки під час особливого періоду не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання для взяття на військовий облік у встановлені строки, що є його обов`язком.
Частиною 3 ст. 38 Закону № 2232-XII передбачено, що органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аналогічного змісту приписи містяться у п. 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, зокрема, Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20).
Судом встановлено, що станом на час подання позову, позивач до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання для взяття його на військовий облік у встановлені строки не звертався.
При цьому, жодного запису, що позивача визнано порушником військового обліку за ст. 210, 210-1 КУпАП не значиться.
Суд зазначає, що звернення сформоване автоматично системою у відповідності до норм статті 259 КУпАП та додатку 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (постанова Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487).
Приписами ст. 259 КУпАП встановлено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу.
Отже, у спірному випадку, позивача оголошено в розшук у зв`язку із не перебуванням останнього на військовому обліку у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. При цьому, доставляння військовозобов`язаного до органу ТЦК та СП, в силу зазначених вище норм законодавства здійснюється саме з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим.
Тобто у такому випадку, в першу чергу здійснюється розшук особи та її доставляння до органу ТЦК та СП, а в другу чергу складення протоколу про адміністративне правопорушення за правопорушення, визначені статтями 210 та 210-1 КУпАП.
При цьому, суд зазначає, що сама ж по собі наявність в застосунку "Резерв+" примітки "Порушення правил військового обліку" не свідчить про вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 210 КУпАП.
Вказана примітка свідчить лише про те, що у зв`язку із не перебуванням позивача на військовому обліку у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання, відповідачем шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС автоматично сформовано звернення до поліції щодо доставки позивача до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в зв`язку із фактичним вчиненням ним адміністративного правопорушення за ст. 210 та 210-1 КУпАП. При цьому, розшук і доставлення військовозобов`язаного, як примусовий привід, здійснюється саме з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Аналогічного висновку дійшов Другий апеляційний адміністративний суд в постановах від 05.01.2026 по справі № 520/10911/25, від 01.10.2025 по справі № 520/8558/25.
Відтак, оскільки в ході розгляду справи позивачем не спростовано факт не перебування на військовому обліку у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання, а тому суд приходить до висновку, що автоматичне внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система "Оберіг") інформації про розшук позивача є обґрунтованим.
Щодо твердження позивача про те, що 13.10.2023 з метою виконання обов`язку, щодо обов`язкового повідомлення територіального центру комплектування та соціальної підтримки про нове місце проживання, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відміткою на повістці від 12.10.2023 № 1 за підписом капітана ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.
Сам по собі факт прибуття особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за повісткою або на підставі виклику не є тотожним факту взяття такої особи на військовий облік за місцем її фактичного проживання (перебування).
Відповідно до положень Закону № 2232-XII та Порядку № 1487, взяття на військовий облік є визначеною адміністративною процедурою, яка передбачає внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оформлення військово-облікових документів.
При цьому повістка є виключно засобом оповіщення (виклику) особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та не належить до військово-облікових документів. Жодною нормою чинного законодавства не передбачено, що відмітка, зроблена на повістці посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, може підтверджувати факт взяття особи на військовий облік або зміну її облікового статусу.
Судом встановлено, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні відомості про взяття позивача на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем його фактичного проживання. 
На виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 06.01.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 16.01.2026 було надано витребувану інформацію, у якій зазначано, що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також 20.01.2026 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 06.01.2026 ІНФОРМАЦІЯ_5 надано витребувану інформацію, у якій зазначено що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку в підпорядкованих структурних підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вказані обставини спростовують доводи позивача про належне виконання ним обов`язку, передбаченого ч. 4 ст. 37 Закону № 2232-XII.
Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що ним у встановленому порядку подавалася заява про взяття на військовий облік, надавалися документи, передбачені чинним законодавством, або що уповноваженим територіальним центром комплектування та соціальної підтримки приймалося рішення про його взяття на військовий облік.
За таких обставин суд дійшов висновку, що посилання позивача на відмітку на повістці від 12.10.2023 № 1 як на доказ виконання обов`язку щодо взяття на військовий облік є необґрунтованим, а обов`язок, встановлений ч. 4 ст. 37 Закону № 2232-XII, позивачем належним чином виконаний не був.
З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для визнання протиправними дії відповідача, які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку та зобов`язання відповідача виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку.
Водночас, суд зауважує, що з метою виконання обов`язку стати на військовий облік за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_3 , позивачу необхідно особисто прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання для постановки на військовий облік.
Інші доводи учасників справи, не впливають на правильність вирішення спору по суті. При цьому суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Також, у рішенні ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Розподіл судового збору не здійснюється у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя О.С. Духневич