Справа № 357/11203/25
Провадження № 2/357/1005/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року від представника ТОВ «ФК Айконс» через систему «Електронний суд» до суду надійшов вищевказаний позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за кредитним договором № 3522710871/522187 від 14.06.2020 у розмірі 7 800 грн, а також стягнути судові витрати.
В обґрунтування позову вказано, що 14.06.2020 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3522710871/522187, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. В подальшому, на підставі договорів факторингу ТОВ «ФК Айконс» передано право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2025 року справу було передано на розгляд судді Рижко Г.О.
28.07.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні, а також встановлені строки учасникам справи для подання заяв по суті справи.
01.09.2025 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що з 24.02.2022 він знаходиться в зоні бойових дій, а саме на межі лінії зіткнення, тому не має змоги з`явитися до суду та захищати свої права. Кредит, який брав 14.06.2020 в ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп», оплатив в липні 2020 року безпосередньо в офісі цієї компанії. Протягом липня 2020 - липня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» не нараховувала щомісячних відсотків за прострочення кредиту та пені. Вказує, що з ТОВ «ФК Айконс» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» кредитних договорів відповідач не заключав, гроші від них не отримував. З 21.08.2025 дані компанії йому щомісячно не нараховували комісію та пеню. Крім того, позовна давність за спорами, що виникають з кредитного договору встановлюється тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - рік. Тобто, в серпні 2024 року позовна давність за вищевказаним договором закінчилася. Просить у позові відмовити.
16.09.2025 на адресу суду надійшла заява про розподіл судових витрат. 
Відповідно до розпорядження керівника Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 199 дана цивільна справа передана на перерозподіл між суддями, оскільки згідно наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2025 року № 115/в/г судді ОСОБА_2 надана відпустка без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості (але не більше як до досягнення дитиною шестирічного віку), у зв`язку з тим, що її дитина потребує домашнього догляду, тривалістю на один рік, починаючи з 21 листопада 2025 року по 05 листопада 2026 року 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
03.12.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні.
Протягом судового розгляду від відповідача до суду тричі надходили заяви з аналогічними обґрунтуваннями до тих, які зазначені у відзиві.
04.02.2026 від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.
Позиція сторін суду зрозуміла з письмових заяв. 
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Судом встановлено наступне.
14.06.2020 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3522710871/522187, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 2 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільний номер телефону відповідача, що передбачено п. 7 кредитного договору.
Згідно із пп. 1.2.-1.3 п. 1 кредитного договору кредит надається строком на 16 днів, але в будь-якому випадку до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована.
Відповідно до пп. 1.5 п. 1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства - https://www.eurogroshi.com.ua/.
Згідно із пп. 6.8 п. 6 кредитного договору, підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства.
Відповідно до пп. 6.9 п. 6 кредитного договору, клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
20.08.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-20/08/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» за плату приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором № 3522710871/522187. 
25.08.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 1-25/08/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передає за плату права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором № 3522710871/522187.
В матеріалах справи наявні також довідка про ідентифікацію клієнта, виписка з особового рахунка за кредитним договором, вимога про виконання зобов`язання.
Відповідачем також надано суду копію військового квитка серії НОМЕР_1 від 22.10.2016, посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.02.2018, довідка № 271 від 03.08.2023 (форма 5), видана в/ч НОМЕР_3 про те, що старший солдат ОСОБА_3 дійсно з 24.02.2022 по теперішній час є військовослужбовцем.
При вирішенні справи суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що позичальник та відповідач узгодили істотні умови договору: розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому встановлюється воля останніх.
Позикодавець, надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконав, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками за користування кредитом. 
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2025 у справі № 718/6/23 (провадження № 61-15661св23) зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів. Тому внаслідок відступлення права вимоги, за відсутності в імперативній нормі приватного права заборони на відступлення (купівлю-продаж, міну, дарування майнових прав) права вимоги, не відбувається будь-якого порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу боржника.
Заперечуючи проти стягнення коштів, ОСОБА_1 стверджує, що кредит, який брав 14.06.2020 в ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп», він оплатив у липні 2020 року безпосередньо в офісі цієї компанії.
Однак, відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження оплати відповідачем коштів, отриманих ним за умовами кредитного договору № 3522710871/522187 разом з відсотками за користування, клопотань про витребування доказів на адресу суду не надходило, тому аргументи відповідача в цій частині судом відхиляються. 
Згідно з наявним у справі розрахунком у відповідача наявна прострочена заборгованість за кредитним договором № 3522710871/522187 в розмірі 7 800 грн, в тому числі: 2 000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 800 грн - прострочена заборгованість за відсотками.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 (№ 202/4494/16-ц).
За умовами кредитного договору № 3522710871/522187 від 14.06.2020 передбачено надання кредиту в розмірі 2 000 грн строком на 16 днів.
Отже позивач має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за вказаним договором за 16 днів, що виходячи із установленої в договорі процентної ставки (2,5% на день) становить 800 грн (2 000х2,5/100х16).
Таким чином, розмір позовних вимог в частині вимог про стягнення тіла кредиту та відсотків по договору № 3522710871/522187 від 14.06.2020, що підлягають стягненню становить 2 800 грн (2 000 + 800), що також чітко зафіксовано умовами договору та графіком платежів.
Суд зауважує, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Така позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.
Відповідач, заперечуючи проти позову, заявив про застосування строку позовної давності по даній справі.
Так, позовна давність згідно ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
З картки обліку договору вбачається, що борг за договором № 3522710871/522187 виник у 2020 році.
При цьому, в період з 12.03.2020 діяли норми про продовження строків давності на строк дії карантину за правилом п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, та на час дії воєнного стану - за правилом п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, тому в цій частині доводи відповідача відхиляються.
Слід зазначити, що відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членам їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Судом в межах розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить військову службу з 24.02.2022. 
Судом також встановлено, що проценти за кредитним договором № 3522710871/522187 нараховані в червні 2020 року. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості, що в той період відповідач був військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації. Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач звертався до позичальника та/або позивача у встановленому порядку з відповідним пакетом документів щодо списання відсотків за кредитним договором. 
З огляду на вказане, доводи відповідача щодо застосування позовної давності судом відхиляються, при цьому позивачем не ставиться позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу/пені).
Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Щодо відшкодування судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 869,64 грн (2 422,40 х 35,90%).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2025 між адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем та ТОВ «ФК Айконс» укладено договір про надання правової допомоги № 16/06/2025.
Позивачем також надано акт про отримання правової допомоги від 15.09.2025 за договором про надання правової допомоги у справі про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором № 3522710871/522189 від 14.06.2020, рахунок на оплату послуг від 15.09.2025, платіжну інструкція № 119772 від 15.09.2025 на суму 10 500 грн та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 18.07.2019.
Так, із наданих документів вбачається, що позивачем в межах розгляду даної справи отримані наступні послуги: зустріч та консультація - 2 000 грн (1 год.); складання позовної заяви - 5 000 грн (2,5 год.); клопотання - 3 000 грн (1,5 год.); канцелярські витрати - 500 грн.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (ст. 137 ЦПК України).
Суд зауважує, що даний спір є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, а тому суд вважає, що вивчення матеріалів справи та підготовка процесуальних документів по даній цивільній справі не передбачала для адвоката дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.
Враховуючи вищевикладене, часткове задоволення позову судом, відомості про особу відповідача, який є військовослужбовцем, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн, зважаючи також на незначну складність справи, ціну позову, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги та витрачений ним час по даній справі.
На переконання суду вказана сума є доцільною та справедливою в межах цієї справи. 
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» заборгованість за кредитним договором № 3522710871/522187 від 14.06.2020 у розмірі 2 800 грн, судовий збір у розмірі 869,64 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.
В задоволені решти вимог - відмовити.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс», адреса: вул. Саперне поле, буд. 12, інше, нежитлове приміщення, м. Київ, код ЄДРПОУ: 44334170.
Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання (складення).
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя 	А. Ю. Цуранов